252 TÄTTINGAR. 



.under mossa inkrupna insekter, larver och puppor. Stundom 

 afäter hon knopparna på fruktträden och bland löf och afFall i 

 trädgårdarna framletar och förtär hon nedfallen frukt m. m. Af- 

 venså tillgriper hon under samma årstid (döda) råttor och fog- 

 lar, och då slagt förrättas vid gårdarna infinner hon sig alltid 

 för att bortsnappa stelnad blod, kött o. s. v. Om våren och 

 sommaren förtär hon en stor mängd insekter, larver, puppor, 

 sniglar och maskar; men derjemte, synnerligen under fortplant- 

 ningstiden, fogelägg och späda fogelungar, eller till och med 

 fullvuxna mindre foglar. Det lärer heller icke så sällan in- 

 träffa att hon dödar, bortför och uppäter kycklingar, unga duf- 

 vor och andra ungar af gårdens befjädrade tamdjur. Om hö- 

 sten lefver hon mest af bär och frukter i trädgårdarna. 



Skatan har ett stort begär att stjäla, och i allmänhet har 

 det visat sig, att hon mest tycker om det, som hon bortröfvat 

 och liksom är medveten om att hon icke har rättighet att be- 

 hålla. Vi hafva förut antydt, att det ligger i de flesta kräk- 

 ifoglars natur, att bortföra och gömma glänsande saker. Detta 

 begär eger äfven skatan, ehuru icke så starkt utbildadt, som 

 hos några bland de egentliga kråkorna. Men födoämnen, som 

 hon på en gäng icke kan förtära, gömmer hon alltid för kom- 

 mande behof, dock stundom på sådana ställen, dit sedermera 

 endast slumpen för henne. 



Vill man nu sammanställa hvad vi i korthet anfört 

 om skatan, så visar det sig påtagligen, att hon är en slug, 

 förslagen och roflysten fogel, som i allmänhet taget måste be- 

 traktas såsom öfvervägande skadlig. Det eger visst sin rik- 

 tighet att hon äfven bidrager till utrotandet af en mängd för 

 kulturväxterna skadliga smådjur, och att hon ofta i god tid 

 genom larm och skrik varnar husfoglarna för höken; men hon 

 tager så stor ersättning för dessa tjenster, att vinsten i de 

 flesta fall blifver snart sagdt ingen. Man har velat påstå, att 

 hon vid de gårdar, der hon har sitt ständiga tillhåll, af försig- 

 tighet icke skulle göra skada genom att döda andra smådjur, 

 som derstädes underhållas; men författaren har sig icke bekant 

 om detta med säkerhet blifvit utredt. 



