TÄTTINGAR. 253 



I träden vid gårdarna ser man ofta skatans af ris och 

 pinnar konstigt sammansatta bo. Det bygges af henne med 

 mycken omsorg, och för dess fulländning åtgår vanligen ganska 

 lång tid. Redan i Januari eller Februari ser man henne draga 

 materialier till detsamma, och i början af April är det vanli- 

 gen fullt färdigt. Det har till underlag ris och qvistar, på 

 hvilka ett teraligen tjockt lager af jord uppföres. Detta be- 

 täckes sedan med fina rötter, hvarpå en bale tillrustas af borst, 

 hår och mjuka fjädrar, Ofvanpå allt detta flätas slutligen af 

 taggiga qvistar ett tak, som gifver skydd icke endast mot ovä- 

 der, utan äfven mot roffoglar och andra fiender, och på sidan 

 lemnas en, eller stundom tvenne, öppningar för in- och utgå- 

 endet. Ofta bygger skatan det nya boet tätt öfver det gamla, 

 så att man stundom ser 4, 5 eller ännu flera bon uppstaplade 

 på hvarandra eller tillhopa i samma träd. De gamla stå då 

 obegagnade eller blifva stundom inkräktade af andra foglar. 

 Vissa år bygger hon dock betydligt högre upp i träden än an- 

 dra, och man har velat påstå, att detta sker tillfölje deraf, att 

 hon skulle vara liksom medveten om den instundande somma- 

 rens väderleksförhållanden. Sålunda säger man, att hon byg- 

 gar högt då hon förväntar en regnig sommar, emedan hon deri- 

 genom vill undvika regndropp från trädgrenarna; men att hon 

 deremot bygger lågt dä hon förväntar en het sommar, emedan 

 hon då behöfver skydd och svalka. Vi veta icke huru mycken 

 tillit man kan sätta till denna sägen; men det är dock vår öf- 

 vertygelse att mycket i naturen, äfven af detta slag, är värdt 

 vida mer uppmärksamhet, än man deråt vanligen egnar. 



Omkring medlet af April, eller stundom något sednare, 

 har skatan laggt ägg. Dessa äro till antalet vanligen 4 — 6, 

 sällan flera, till färgen blekt grönaktiga och tätt beströdda med 

 grönbruna fläckar, hvilka isynnerhet vid den tjockare ändan 

 äro mer eller mindre sammanflytande; till formen äro äggen 

 långsträckta. Ungarna vårdas med mycken omsorg af föräl- 

 drarna, hvilka, såsom vi förut antydt, vid boet äro vida mera 

 tilltagsna och orädda än eljest. 



I fångenskapen blifva skatorna lätt tama, vänja sig snart 

 att flyga ut och in och att följa sin vårdare, som de väl igen- 



