TÄTTINGAR. 263 



gömma undan allt hvad de komma öfver, synnerligen glänsande 

 saker. Se härom mera vid kajan. 



Till vår fauna höra 4 arter, som kunna indelas i 2 mindre 

 afdelningar, nemligen: 



A. Striqjens fjädrar till formen afiånga, fasta och för- 

 sedda med sammanhang amJe faiistrålar. — Storväxta 

 arter, som under fortplantningstiden lefva parvis. 



1. Korpen (Corvus Corax Linn.). Svart med violett me- 

 tallglans; stjerten i spetsen starkt afrundad, dess 2 mellersta 

 pennor längre än de öfriga. — Längd omkring 2 fot. 



Namn: Skän. Ravn; Lappl. Gavanas, Buldogas, Bolffan. 



Näbben är mycket stor och kraftig, med starkt böjd rygg 

 och lånst framskiutande näsborst. — Honan är nåsot mindre 

 än hannen. — Varierar nägon gäng hvitbrokig, helt hvit eller 

 gulhvit. Hvita korpar äro dock mycket sällsynta och före- 

 komma mest på Färöarna. 



Korpen har en mycket vidsträckt geografisk utbredning. 

 Han förekommer öfver hela Europa, norra Afrika, en stor del 

 af Asien och Nordamerika. Hos oss är han känd i hela landet, 

 ehuru han dock, om man undantager vissa kusttrakter, ingen- 

 städes förekommer i mängd. I allmänhet är han icke sä säll- 

 skaplig som de flesta andra kråkfoglar, utan lefver vanligen 

 mera enslig. Dock är detta icke förhallandet i den högre nor- 

 den, der han vid fiskarebodarna förekommer i stor mängd och 

 är vida mindre skygg än annorstädes. 



Till skaplynnet är korpen mycket slug och försigtig samt 

 ytterst roflysten. Menniskan undflyr han med stor sorgfällighet, 

 sa att det i de flesta fall är ganska svårt att komma honom 

 inom skotthåll *). Eljest är han både djerf och tilltagsen samt 

 öfverfaller med grymhet både däggdjur och foglar, som han 

 blifver varse i skogen och under sina ströftåg. Med roftog- 

 larna ligger han i ständig fejd, och det är fa ibland dem, som 



') Dock är, såsom nämndes, detta icke förliällandet vid iiskarekojorua i den 

 högre norden, der han^ icke förföljes och tillfulje deraf är föga skygg. 



