268 TÄTTINGAR. 



dom går hon dock miste om sitt byte, emedan ejdergåsen alltid 

 betäcker äggen med ett lint, från sitt eget bröst afplockadt 

 dun, innan hon lemnar dem. Hade hon icke denna instinkt, 

 skulle kråkorna helt säkert anställa vida större förödelse. Nu 

 hitta de icke alltid på redden, och om detta än sker, så hin- 

 drar dem dunet ganska betydligt under äggplundringen, emedan 

 det fastnar vid näbben, fötterna och fjädrarna. Ejderhonan 

 hinner derigenom ofta att återkomma, bortköra tjufven och 

 taga sin rättmätiga egendom ånyo i besittning. 



Författaren känner icke med full visshet om kråkorna vid 

 alla våra skärgårdar äro lika skadliga. Vid vestra kusten, der 

 de i allmänhet hafva rikligare tillgång på fiskafskräden, som 

 för dem synas vara stora läckerheter och föröfrigt äro lätt 

 åtkomliga, torde de lemna de häckande foglarna mera i fred. 

 Åtminstone äro de der långt mera tama och närgångna än på 

 andra ställen, hvilket tyckes bevisa att de icke af befolkningen 

 äro så efterhållna och hatade som annorstädes, ehuru ejder- 

 skötseln, åtminstone i Norrige, bedrifves på ett vida mera ra- 

 tionelt sätt än vid våra östra skärgårdar, hvarest den raerän- 

 dels i hög grad vanvårdas. 



Afven för landtmannen äro kråkorna icke så sällan ganska 

 besvärliga dels derigenom, att de i trädgårdarna tillgripa och 

 förtära bär, frukter och hvarjehanda grönsaker, dels emedan 

 de på åkrarna bortplocka den utsådda säden eller upprycka 

 de späda plantorna. Föröfrigt hafva vi redan sett af kråkor- 

 nas födoämnen, att de både i skogarna och på fälten göra be- 

 tydlig skada. Att de äfven förtära en mängd för växterna 

 skadliga smådjur är visserligen en sanning; men den nytta, som 

 de derigenom åstadkomma, är alltför obetydlig, för att uppväga 

 den skada, de i ofvannämnde hänseenden anställa. Författaren 

 kan åtminstone icke biträda deras åsigt som anse kråkan för 

 en nyttig fogel. I Jägare-förb. nya Tidskr. 3:dje årg. 4:de häf- 

 tet sid. 231 får man rörande denna fogel läsa följande: "För 

 flera år tillbaka hade undertecknad å en egendom på Wermdön 

 utsatt ståndkrokar under isen, dock så, att refven var fästad 

 ofvan denna. Det förundrade mig att flerfaldiga gånger finna 

 refven med krok uppdragen på isen, med betesfisken ibland 

 borta, stundom ock qvar. Då jag misstänkte att någon af af- 



