272 TÄTTINGAR. 



nolikt endast varit sådana, som kommit på villospår. I Små- 

 land och Ostergöthland har författaren ofta sett henne tidigt 

 om våren, i sällskap med kråkor eller stundom enstaka, och 

 under enahanda förhållanden lärer det äfven oftast varit som 

 hon någongång uppehållit sig i andra delar af landet. Om hon 

 någon gång häckar uppåt landet, såsom förhållandet varit vid 

 Norrköping och Carlstad, så bibehåller hon sig dock aldrig 

 länge derstädes, utan försvinner ånyo om några år. — Utom 

 Sverige finnes hon i Danmark, hela mellersta Europa, Ryssland 

 och en stor del af Asien. Till södra Europa och norra Afrika 

 kommer hon endast vintertiden, och i Finland har hon blott 

 blifvit anmärkt under flyttningarna vår och höst. 



Råkan trifves icke i skogiga trakter, utan vistas alltid på 

 den öppna, bördiga slättbygden, hvarest här och hvar små 

 löfskogslundar eller enstaka, lummiga träd finnas. Hos oss är 

 hon en flyttfogel, som lemnar landet i Oktober eller November 

 och återvänder till sina gamla häckplatser i slutet af Februari 

 eller början af Mars följande år. Det är således endast under 

 sjelfva vintermånaderna, medan marken är frusen och snöbe- 

 täckt, som hon vistas på anuat håll för att söka sitt uppehälle. 

 Understundom stannar en eller annan qvar öfver vintern, men 

 detta torde dock endast vara sådana individer, som af sjuk- 

 dom eller någon annan orsak varit förhindrade att åtfölja kam- 

 raterna, eller också sådana, som kommit att förirra sig långt 

 norr om sin egentliga häckningsregion. Sålunda berättas det 

 till och med, att en råka under loppet af tvenne vintrar uppe- 

 hållit sig ända vid Qvickjock i det inre af Lappland. 



Af alla kråkfoglar synas råkorna vara de mest sällskaps- 

 lika; ty de lefva hela året om i större och mindre sällskaper 

 och häcka äfven kolonivis, så att man under fortplantnings- 

 tiden ofta kan finna hundradetals, som hafva sina bon i en 

 och samma skogslund, ja till och med ganska ofta flera stycken, 

 som bygga i samma träd. Under det att de tillrusta sina bon 

 slåss de och kifvas sinsemellan samt föra dervid ett larm och 

 stoj som öfvergår all föreställning; men sedan äggläggningen 

 begynt lefva de åter sinsemellan på den förtroligaste fot. Detta 

 är äfven förhållandet sedan ungarna blifvit flygvuxna. Till- 



