286 TÄTTINGAR. 



gröngråa, grågröna, gröngula, liöggula i alla nyancer till gal- 

 rödt, mönjerödt och genom alla brytningar i denna färg ända 

 till högrödt. Men honans färgteckning är teraligen gråaktig 

 med gulgrön öfvergump» *). Hos foglar, som hållas i bur, för- 

 ändras alltid den röda färgen till gul, hvilket gifvit åtskilliga 

 författare anledning till att anse denna drägt tillhöra de äldre 

 individerna; men en dylik färgförändring undergå icke endast 

 korsnäbbarna utan äfven många andra foglar, under det att 

 de hållas i bur, såsom tallbiten, gråsiskan, hämplingen o. s. v. 

 Det vanliga förhållandet är, att foglarna i den fria naturen få 

 med åren allt högre och renare färger. I fångenskapen deremot 

 får deras drägt liksom hela deras väsende en dyster anstrykning. 

 Af detta slägte förekomma hos oss 3 arter. 



1. Större Korsnäbben (Loxia Pityopsittacus Bechst.). Näh- 

 hen tjock och imgefäi' lika liög som längden af underkäken; 

 denna sednares spets sträcker' sig vanligen icke upp till ryggen 

 af öfverkäken. — - Längd 7 — 7i tum. 



Denna korsnäbb, som är störst i sitt slägte, har en un- 

 dersätsig och stark kroppsbyggnad och skiljer sig föröfrigt ifrån 

 den följande på sitt tjocka och breda hufvud samt höga och 

 mycket tjocka näbb, hvars rygg är starkt böjd, bildande nä- 

 stan ^ af en cirkelbåge, och hvars käkspetsar äro temligen 

 korta och starka. Till färgen är näbben mörkt hornbrun med 

 gulaktiga käkkanter; dess längd är 6 linier och höjd 5 1.; 

 underkäken 5 1. Ögonen små med brun iris. Fötterna brun- 

 aktiga. Färgteckningen är underkastad mångfaldiga förändrin- 

 gar och öfvergångar, hvilka utrymmet icke medgifver oss att 

 upptaga, utan få vi i afseende härpå hänvisa till det som nyss 

 blifvit anfördt. 



Den större korsnäbben har sitt stamhåll i barrskogarna, 

 såväl i de södra delarna af landet som i de nordligare. Man 

 har trätfat honom till och med långt in i Lappmarkerna. I 

 det mellersta Europa och mellersta Asien linnes han äfven. 

 Stundom infinner han sig i löfskogarna, äfvenså någon gång i 



*) En röd liona af stora korsnäbben omtalas dock af Meves i Öfvers. af K. 

 Vet.-Akad. F.irli. 17 åra;. n:o 4 sid. 211. 



