302 TÄTTINGAR. 



Om vintern har fjäderdrägten mindre rena färger. Fjä- 

 drarna äro då kantade med gulgrått, som sedermera vid bräm- 

 fällningen om våren alldeles försvinner. 



Bofinken ar en ibland våra täckaste smafoglar, på samma 

 gång som han äfven är en ibland de hos oss allmännast före- 

 kommande. I de mellersta och södra delarna af landet häckar 

 han till stort antal, och det gifves derstädes knappast en enda 

 skogspark, hvarest han under sommaren saknas. Mot norden 

 har han äfven en ganska vidsträckt utbredning och finnes, ehuru 

 mindre talrikt, nära nog allestädes i Norrlands och Lapplands 

 barrskogstrakter. I de egentliga fjellbygderna träffas han 

 dock icke annat än ganska sparsamt. Stundom är han der- 

 städes helt och hållet ersatt af följande art. Utom Sverige 

 förekommer han nästan öfver hela Europa och norra Asien. 

 Till norra Afrika kommer han äfven stundom, men endast så- 

 som flyttfogel vintertiden. 



Under fortplantningstiden har bofinken sitt tillhall i sko- 

 gar, lundar och parker samt någon gång äfven i större träd- 

 gårdar. Hvarhelst han finnes inkräktar hvarje par ett mindre 

 område, som det herrskar öfver, och hvarest det sedermera 

 icke tål något intrång af andra bofinkar. Om våren sedan 

 dessa foglar begifvit sig af till skogarna för att börja sin fort- 

 plantning, ser man ofta huru hannarna föra häftiga strider 

 sinsemellan, hvarvid de icke blott kämpa om honorna, utan 

 äfven om platsen, der boet skall byggas. Sedan ungarna blifvit 

 flygvuxna sluta de deremot en allmän fred och ^era familjer 

 slå sig då tillsammans till större eller mindre flockar, för att 

 ströfva omkring i landet. Man anträftar dem vid den tiden 

 ofta på fälten och i trädgårdarna, och de draga sig småningom 

 söderut, till dess att de slutligen, då frost och köld inträffa, 

 lemna landet, för att under blidare luftstreck — i södra Europa 

 eller norra Afrika — tillbringa vintermånaderna. Åtskilliga, 

 mest hannar, dock äfven honor, stanna icke sällan qvar 

 här i landet hela vintern, då de uppehålla sig i bebodda trak- 

 ter, mest i trädgårdarna, vid husen eller på vägarna; men dessa 

 äro jemförelsevis endast några få individer, som troligen af 

 en eller annan orsak kommit att glömma sig efter de öfriga. 



