TÄTTINGAR. 305 



3. Bergfinkeii eller Norrqvinten (Frinwilla Montifringilla 

 Linn.). Ofvergumpen licit; underkäkens flik i kanten tydligt in- 

 skuren. — Längd omkring 6J tum. 



Namn: Qväkare, Bräkfogel, Gräh; Norr. ClvCdcer. 



Hannen har i somniardrägt hufvudet, bakhalsen och hela 

 främre delen af ryggen svarta med blåaktig glans och stundom 

 med svagt antydda, ljusa fjäderkanter. Strupen, bröstet och 

 skulderfjädrarna rostgula. De öfriga undre kroppsdelarna hvit- 

 aktiga. Bakryggen och ofvergumpen hvita, den sednare pa si- 

 dorna svart. Vingarna svarta; de stora armtäckfjädrarna i 

 spetsen hvit- eller gulkantade, hvarigenom ett band af samma 

 färg uppkommer snedt öfver vingen; den derpå följande radens 

 täckfjädrar hvita; de små täckfjäderraderna, som bekläda vin- 

 gens bas rostgula; pennorna mer eller mindre kantade med 

 blekgult och hvitt samt, med undantag af de 3 första, för- 

 sedda med en hvit fläck i utfanet, framom midten; de undre 

 armhålsijädrarna af en klar gul färg. Stjerten svartaktig; den 

 yttersta pennan snedt genom infanet*) och utvändigt ett stycke 

 från roten hvit; den 2:dra med smal, hvit utkant. Näbben 

 svartblå med svart spets. L'is mörkbrun. Fötterna gulbruna. 



Honan har i sommardrägt hufvudet ofvan rostgrått, med 

 ett mörkt band utmed lij essans sidor, fortsättande nedåt hals- 

 ryggen. Denna sednare föröfrigt grå. Ryggen svartaktig med 

 rostgräa fjäderkanter. Strupen och frambröstet rostgula med 

 grå anstrykning. Andra radens vingtäckfjädrar svartaktiga 

 med hvita eller gulhvita spetser. Eljest nästan lika tecknad 

 med hannen. 



Ungarna likna honan. Näbben gulaktig med mörk spets. 

 Fötterna grågula. 



I vinterdrägten hafva fjädrarna mycket mera orena färger 

 därigenom, att de äro försedda med breda, rostgråa kanter. 

 Om våren, då bergfinkarna anlända till södra och mellersta 

 Sverige, framlysa dessa gråa fjäderkanter ganska tydligt, syn- 

 nerligen på hannarnes svarta hufvud- och ryggfjädrar. Näbben 



*) Temligeu otydligt om viiren. 



Zool. II. Foular. 20 



