TÄTTINGAR. 307 



leksförliållanden under häcktiden och en större tillgång på tjen- 

 liga födoämnen hafva ett vigtigt inflytande på äggens utveck- 

 ling och pä de späda ungarnes trefnad *). Skulle då äfven 

 inträffa, att våren är gynnsam för trädslagens, synnerligen bo- 

 kens och rönnens, frösättning, sä händer det någon gång icke 

 blott att enstaka individer, utan äfven att hela flockar af dessa 

 foglar, tillfölje af den rika tillgängen på rönnbär och bokollon, 

 dröja sig qvar längre än vanligt här i landet, eller till och med 

 att många öfvervintra. Sålunda har man t. ex. under vintrar, 

 då det varit godt om rönnbär, anträff"at åtskilliga exemplar i 

 närheten af Stockholm, och vintern 1819^ — 1820, då boken i 

 Skåne gaf ovanligt med ollon, infunno sig så tallösa skaror at 

 norrqvintar derstädes, att de väckte oro bland den skrockfulla 

 befolkningen, som i dem tyckte sig se förebud till krig, pest, 

 hungersnöd och andra olyckor. Sedan stark kyla inträff"at 

 frampå nyåret, drogo de sig emellertid bort, och sedermera har 

 man aldrig sett dem i sådan myckenhet. 



I lefnadssättet visar norrqvinten föröfrigt en nära öfver- 

 ensstäm.melse med bofinken. Hans sång är deremot långt un- 

 derlägsen denna sednares och består blott af några långdragna, 

 sträfva toner, som kunna uttryckas med rä-äää-ä, och hannen 

 har ett läte, som har mycken likhet med grönhämplingens lång- 

 dragna tryiiih-tryiiih, men som i allmänhet bättre torde kunna 

 betecknas iweå jäk, jäk eller quääk, quääk. Den egentliga lock- 

 tonen har tycke af bofinkens. 



Boet, som man vanligen finner i Juni eller Juli månader, 

 bygges i de flesta fall på grenarna af någon mindre björk. 

 I afseende på sammansättningen har det stor likhet med bo- 

 finkens bo, och detsamma kan äfven sägas om äggens färg. 



Köttet har en något besk smak. I bokskogar gör norr- 

 qvinten stundom ganska mycken skada. Under vårflyttningen 

 synes han mest plocka ogräsfrön och små insekter **). 



Uti 5: te delen af detta arbete, der vi komma att redogöra för insekternas 

 periodiska härjningar, torde vi äfven blifva i tillfälle att i någon mån be- 

 lysa dessa egendomliga förhållanden. 



Alla de exemplar, som förf. skjöt i April innevarande år (1866), hade en- 

 dast sandkorn, ogräsfrön och lemningar efter insekter i magen. 



