312 TÄTTINGAR. 



sina bon, för att dermed undfägna sina späda ungar. Sedan 

 ungarna lemnat boet får man ofta se huru de omringa föräl- 

 drarna och med utspärradt gap och darrande vingar emottaga 

 den föda, som af dessa stoppas dem i munnen. 



Det torde i alhiiänhet vara svårt att afgöra huruvida hus- 

 iinkarna äro öfvervägande nyttiga eller skadliga foglar. Zoolo- 

 gerna påstå, att de göra både stor nytta och stor skada, men 

 att den sednare i de flesta fall uppväges af den förra. För- 

 fattaren är deremot snarare benägen för att uttala en alldeles 

 motsatt åsigt, och detta af skäl, som straxt skola anföras. I 

 det föregående hafva vi redan omtalat, att dessa foglar endast 

 bosätta sig der säd odlas, och således är det påtagligt, att 

 denna har ett i hög grad vigtigt inflytande på deras välbefin- 

 nande och, såsom troligt är, utgör en väsendtlig beståndsdel i 

 deras föda. Vore det sannt, som man påstår, att de uppföda 

 sina späda ungar uteslutande med insekter, så skulle man vis- 

 serligen kunna antaga, att de icke valde sina häckplatser i od- 

 lade trakter för sädens skull, utan fastmera för de insekter, 

 som genom densamma ditlockades; men nu hafva vi visat att 

 så icke är, utan att husfinkarna vid ungarnas uppfödande alltid 

 tillgripa sådana födoämnen, som för dem äro lättast åtkomliga, 

 och således icke blott insekter, utan äfven frön, sädeskorn och 

 andra vegetabiliska ämnen. Att de under häcktiden hufvud- 

 sakligen lifnära sig sjelfva och föda sina späda ungar med in- 

 sekter och larver bör icke förefalla besynnerligt, da denna föda 

 vid husen, der dessa foglar bygga sina bon, finnas i mängd och 

 tillika är lätt åtkomlig. De göra dock äfven under den tiden 

 skada i trädgårdarna genom att uppäta utsådda frön och upp- 

 spirande plantor. Såsom insektsförstörare intaga husfinkarna 

 föröfrigt ingen högre rang. De tillgripa mest sådana insekter, 

 som icke göra någon märkbar skada, ja stundom till och med 

 sådana, som kunna hållas för nyttiga, emedan de i väsendtlig 

 mån bidraga till utrotandet af de skadliga. Mesta skadan göra 

 dessa foglar egentligen först då säden pa åkrarna och frukten 

 i trädgårdarna börjat mogna. Vid den tiden äro deras ungar 

 fullvuxna, och man ser dem då i stora flockar ströfva omkring 

 för att söka sin föda. Korn- och hveteakrarna samt körsbärs- 



