314 TÄTTINGAR. 



sidorna stötande i grågult. Vingarna svarta med breda, gul- 

 bruna fjäderkanter; de 2 första täckfjäderraderna med hvita 

 spetskanter. Stjerten bleksvart, pennorna kantade med gul- 

 grått; de undre täckfjädrarna hvita. Näbben svart (om vin- 

 tern vid roten gul). Iris mörkbrun. Fötterna brungula. 



Honan, som är något mindre än hannen, har icke så rena 

 färger, mindre strupfläck och mera i grått stötande kinder. 

 Föröfrigt likna de båda könen hvarandra ganska mycket. 



Ungarna hafva en dunklare färgdrägt än de gamla. 



Pilfinken har, liksom den föregående, en ganska vidsträckt 

 geografisk utbredning. Han förekommer nära nog i hela Europa 

 och Asien samt, ehuru sällsynt, äfven i norra Afrika. 1 de 

 mellersta, men isynnerhet i de södra, provinserna är han hos 

 oss ganska allmän. Mot norden har han framträngt nästan 

 lika långt som husfinken, men det är mest i kustlandet der- 

 städes som han häckar. Han är i allmänhet stannfogel, som 

 qvardröjer hela året om i den trakt, der han en gång slagit 

 sig ned; endast de, som bosatt sig mera nordligt, draga under 

 vintrarna söderut. På Gottland lärer han, märkvärdigt nog, 

 icke häcka, utan visar sig der endast någon gång tillfälligtvis 

 om vintern. I Finland förekommer han, enligt M. v. Wright, 

 endast temligen sparsamt. 



I lefnadssättet har pilfinken mycket gemensamt med den 

 föregående, med hvilken han äfven 'under en stor del af året 

 lefver tillsammans. Han vistas dock icke alltid under häck- 

 tiden vid husen eller i menniskors grannskap, utan har ofta 

 sitt tillhåll i parker och löfskogsdungar, hvarest ihåliga träd 

 finnas. Till skaplynnet är han lifligare än husfinken och af 

 ett något mildare temperament. På marken hoppar han tem- 

 ligen ledigt, håller dervid vingarna något sänkta och vippar 

 emellanåt på den upplyftade stjerten. Under fortplantnings- 

 tiden lefver han mest parvis, men sedermera, synnerligen un- 

 der hösten och vintern, slå sig flera familjer tillsammans och 

 han ses då i större eller mindre flockar vid städer, byar och 

 gårdar, der han tillsammans med husfinken och gulsparfven 

 söker sin föda. Ofta ses dylika större sällskaper hålla till i 



