TÄTTINGAR. _ 317 



ocli siklra delarna af landet. Sommaren tillbringar han längre 

 mot norden i närheten af fjellen, der han vistas bland små- 

 buskar och klippor. Hans utbredning och sommartillhåll äro 

 dock ännu icke af ornithologerna fullständigt kända. T södra 

 Norrige, äfvensom i Finland, förekommer han liksom hos oss 

 endast under hösten och våren samt om vintern. På samma 

 sätt är det äfven i Tyskland; men i hela England lärer han 

 deremot årligen häcka. 



Till södra Sverige kommer han vanligen i mindre flockar, 

 ensam eller tillsammans med andra finkar. Han är då vida 

 mindre skygg än om sommaren. Till skaplynnet synes han 

 vara mera vild och obändig än flertalet af de öfriga finkarna 

 och han låter derföre svårligen tämja sig. Författaren har 

 dock sett ett par individer, som i fångenskapen genom god 

 behandling förlorat ganska mycket af sin naturliga vildhet; 

 men till burfogel är han emellertid föga passande, äfven af den 

 anledning, att hans sång är sträf och mindre behaglig. Lock- 

 tonen kan uttryckas med tvit, tvit. 



Boet lärer denna hämpling, enligt Nilsson, bygga på mar- 

 ken bland lag ljung eller småbuskar, hvilket är högst ovanligt 

 bland hithörande foglar. Aggen äro blahvita och kring den 

 tjockare ändan tecknade med brunröda fläckar. 



7. Vanliga Hämplingeii (Fringilla cannabina Linn.). Of- 

 van hrunaktig med eller utan mörkare fläckar; strupen hvitak- 

 tig och midtåt gråfläckig *); magen och undergumpen hvita; 

 ha^idpeimorna kantade med hvitt; det hvita j^å den yttersta stjert- 

 pennans inf an bredare än det svarta; nähhen om vintern blek- 

 grå; hannen har hjessau och bröstet (om sommaren) blodröda. 

 — ■ Längd omkring 5^ tum. 



Hannen i sommardrägt. Hufvudet och halsryggen gråa; 

 hjessan rent blodröd; trakten omkring näbbroten och ögonens 

 omgitning hvita med gulbrunaktig anstrykning. Ryggen och 

 skuldrorna brunaktiga, stundom med ljusare fjäderkanter och 

 något mörkare fjäderspolar, Öfvergumpen hvitgul eller gråbrun- 



*) Hakan är aldrig svart såsom hos sråsiskan. 



