TÄTTINGAR. 325 



delen af hufvudet gult, med en grön fläck på tinningarna. Bak- 

 halsen, ryggen, skuldrorna och de mindre vingtäcktjädrarna 

 gröna, med svagt antydda, mörka, längsgående fläckar. OtVer- 

 gumpen gul. De undre kroppsdelarna gula, utom magen och 

 undergumpen, som äro hvitaktiga med mörka sidofläckar eller 

 längdstreck, hvilka sträcka sig ända uppåt bröstsidornas tjädrar. 

 Ving]iennorna svartaktiga, gulkantade; alla, utom de 3 yttersta, 

 vid roten gula; de 2 första täcktjäderradernas tjädrar i spetsen 

 blekgula, hvarigenom tvä band af samma färg uppkomma öf- 

 ver vingen. Stjertpennorna svartaktiga med hvitgrå kantning, 

 inåt roten gula. Näbben hvitgrå, mot spetsen brun. Iris brun. 

 Fötterna mörka, brunaktiga. 



Honan. Ofvan grågrön, inunder hvitgrå; öfverallt med 

 mörka längsgående fläckar. Mellan näbben och ögat en mörk 

 fläck, bakom ögat ett ljusare band. Vingarna och stjerten nä- 

 stan som hos hannen, men med orenare, blekare teckningar. 



Ungarna likna honan, men äro mera fläckiga. 



Ehuru grönsiskan såsom burfogel är allmänt känd i de 

 flesta landsdelar hos oss, torde dock hennes utbredning och 

 lefnadssätt i det fria tillståndet för mången bland våra läsare 

 icke vara tillfyllest bekanta. Hon är egentligen endast en inne- 

 vånare i nordliga länder. Inom Sverige bebor hon företrädesvis 

 de mellersta landskapen; längre mot norden förekommer hon 

 mera sparsamt och i det inre af Lappland är hon till och med 

 ganska sällsynt. I de sydligaste delarna af landet, såsom t. ex. 

 i Skåne, är hon om hösten och vintern mycket allmän; men 

 om sommaren eller under fortplantningstiden deremot, temligen 

 sällsynt. Häraf visar det sig således, att hon, under den 

 kalla årstiden, är stadd på ett slags vandring mot söder lik- 

 som de flesta andra af de småfoglar, hvilka icke regelbundet 

 flytta ur landet. I Norrige har grönsiskan ungefär samma ut- 

 bredning som hos oss, äfvensa i Finland. Till Tyskland 

 kommer hon hufvudsakligen om vintern; men hon häckar äfven 

 derstädes under vissa år temligen allmänt. 



Under fortplantningstiden lefver grönsiskan parvis i sko- 

 garna och hon vistas da nästan ständigt inom ett mindre om- 

 råde; men om hösten, sedan ungarna blifvit fullt utvuxna, 



