328 TÄTTINGAR. 



gåno; både trolofningen och brölloppet. De båda makarna äro 

 hvarandra innerligt tillgifna, och deras första omsorg är 

 att uppsöka en tjenlig plats för anläggandet af sitt näste. 

 Denna plats välja de i allmänhet med sådan omsorg, att man 

 endast med största svårighet är i stånd att upptäcka det fär- 

 digbyggda boet. Stundom öfvergifva de till och med ett half- 

 färdigt bo, ifall detta icke synes dem vara tillräckligt beqvämt 

 eller skyddadt, för att på annat håll tillrusta ett nytt. Van- 

 ligen bygga de detsamma på någon med lafvar beväxt gren, 

 temligen högt öfver marken och ett godt stycke från stammen. 

 Det är till det yttre sammansatt af fina qvistar, rötter, mossa 

 och lafvar; till det inre af fina rotdelar och växtull samt på 

 sidorna beklädt med några fjädrar. Aggen äro 5 å 6, till 

 grundfärgen grahvita eller blekgröna och tecknade med en 

 mängd rödaktiga eller rostbruna punkter och ådror. Honan 

 rufvar dem ensam; men vid ungarnas uppfödande biträda båda 

 föräldrarna med lika omsorg. 



I fångenskapen blifver grönsiskan mycket tam, vänjer sig 

 snart att sällskapa med andra foglar och parar sig med ka- 

 nariefogeln. 



10. Gråsiskan (Fringilla linaria Linn.). Gi-åaktig och 

 mörhjiäckig ; vingarna ined 2 hvitaktiga band; ett smalt hand 

 omkring näbbroten jemte hakan svarta; hjessan röd; hannens 

 bröst med rosenröd, honans med gidaktig anstrghmuj. — • Längd 

 omkring 5.^ tum. 



Namn: Vinterhäuipling, Alsiska; Skän. Irisk, Sisserönnika; 

 Upl. Sjaska. 



Af denna siska förekomma hos oss tvenne racer, nemligen : 

 a). Stornäbbade Gråsiskan (Fr. 1. magnirostris). Näbben 



stor (3.] lin) och blott vid roten betäckt af ansigtstjädrarna; 



den svarta hakfläcken af näbbens längd eller längre. 



b). Smånäbbade Gråsiskan (Fr. 1. brevirostris). Näbben 



mindre (25 lin.) och, i vinterdrägten, åtminstone till sin halfva 



ängd betäckt af ansigtsfjädrarna; den svarta hakfläcken koi- 



tare än näbben. 



