TÄTTINGAR. 



335 



bemärkas då näbben betraktas frän sidan; underkäken, som 

 är af en starkare byggnad än den öfre, bar starkt invikna 

 kanter; näsborrarna rundaktiga, större än bos tinkarna, ofvan 

 omgifna af en hväld bud och stundom nakna eller till en del 

 täckta af framåtliggande smä hårtjädrar. Vingarna medelmåt- 

 tiga eller temligen långa. Stjerten räcker ofta långt utanför 

 de hoplagda vingarnas spets, har temligen breda pennor och 

 är i spetsen inskuren. Fötterna medelmåttigt höga; baktåns 

 klo merändels kort och krökt, stundom långt och temligen rakt. 

 Fjäderklädnaden är tät och undergår samma förändringar, som 

 hos arterna till föregående slägte. — Könen äro till lärgen 

 vanligen ganska olika; ungarna likna mest honan, men äro 

 ännu mera fläckiga. 



Sparfvarna lefva under sommaren eller fortplantningstiden 

 parvis. Några arter träffas då i skogskanter eller buskmarker, 

 andra på öppna, stenbundna lokaler, andra vid vatten bland 

 vass och rör. De flesta äro flyttfoglar, blott ett par arter äro 

 verkliga stannfoglar, såsom kornsparfven och gulsparfven, och 

 en kan sägas vara strykfogel, nemligen snösparfven. Under 

 hösten och sedermera, ända till fortplantningstidens inträde föl- 

 jande vår, lefva de flesta familjevis eller flockvis tillsammans. 

 Vissa arter infinna sig under vintern vid gårdarna, hvarest de 

 lefva tillsammans med husfinkarna. Deras föda består både 

 af frön och insekter. Af de förra lifnära de sig till väsendtlig 

 del under vintern, af de sednare under sommaren. Med insek- 

 ter uppföda de sina ungar. Sina bon hafva de mest på mar- 

 ken, och de äro i allmänhet icke med sådan konstfärdighet 

 sammansatta som Ankarnas. 



Deras sång är mera entonig samt mindre rask och behag- 

 lig än Ankarnas. De underhållas derföre mera sällan i bur, 

 hvarest de föröfrigt icke äro rätt lämpliga. 



Man kan indela hithörande arter uti trenne grupper, 

 hvilka, om man så vill, äfven kunna betraktas såsom 3:ne 

 skilda slägten. 



l:sta Gruppen. Gårdsparfvar (Emberiza). Gom- 

 knölen mycket utbildad, hög och framtill tvär. 



