3343 TÄTTINGAR. 



Den inskjutande, fjäderklädda hakviken räcker långt 



framom näsborrarna. Baktans klo krökt och af 



medelmåttig längd. 



Dessa sparfvar flytta icke bort under den kalla årstiden, 



utan stanna qvar hela året om i sin födelsebygd. Om vintern 



infinna de sig vid gårdarna. Hit höra endast 2:ne arter. 



1. Kornsparfven (Emberiza miliaria Linn.). Of van </ul- 

 grå med svartakti(ja längdfläckar; inunder hvitaktig med ti må 

 svarta fläckar på halsen och bröstet; stjerten utan kvitt; näbhen 

 tjock, smntsgid. — Längd 7^ — 8 tum. 



Namn: Skän. Kornlärka. 



Kornsparfven är den största af alla våra sparfvar och har 

 en undersätsig och tjock kroppsbyggnad. 



Hannen har de öfra kroppsdelarna gulgråa eller rostgraa 

 med en längsgående svart fläck i midten af hvarje fjäder; på 

 bakryggen och öfvergumpen äro dock dessa fläckar temligen 

 otydliga. Ofver hvardera ögat nedlöper åt sidan af nacken 

 ett hvitaktigt, med bruna småstreck tecknadt band. På 

 tinningarna en brun fläck. Undre kroppsdelarna hvitaktiga; 

 bröstet och sidorna af strupen svartfläckiga; kroppssidorna med 

 mörka längdstreck. Vingarna och stjerten svartbruna med gråa 

 fjäderkanter. Näbben gul, ofvan och i spetsen svartaktig. 

 Fötterna blekgula. Iris mörkbrun. 



Honan är något mindre än hannen och har de svarta 

 bröstfläckarna mindre sammanl()pande. 



I vinterdrägten har fjäderklädnaden en mera rostgul an- 

 strykning; äfvenså i höstdrägten. — Varieteter hafva blifvit 

 funna af denna art, som varit mer eller mindre hvita. 



Kornsparfven, som förekommer i de flesta europeiska län- 

 der, i norra Afrika och en stor del af Asien, finnes hos oss 

 endast i de södra delarna af landet, såsom i Skåne, Halland 

 och på Oland*). Pä sistnämnde ställe har författaren funnit 

 honom häckande flerestädes söder om Borgholm. 



) Enstaka individer liatVa visserligen äfveu visat sig annorstädes, såsom pä 

 Oroust i Bohuslän, nieu de hafva ej velat bosätta sig der. 



