352 TÄTTINGAR. 



I förra delen af detta arbete hafva vi (sid. 284) i kort- 

 het omnämnt, huru vissa djurarter, genom att under olika års- 

 tider ombyta färgdrägt, erhållit ett skydd mot sina fiender. 

 Snösparfven lemnar oss ett ytterligare och tillika ganska egen- 

 domligt exempel härpå. Om vi nemligen jemföra denna fogels 

 nyss beskrifna sommar- och vinterdrägter med hvarandra, så 

 skola vi finna, att den förra är hvit och svart och att den 

 sednare är fiäckig af brunt och grått. Fogeln undergår således 

 ett färgombyte, som är väsendtligen olika med våra öfriga fog- 

 lars, och om vi närmare efterforska anledningen härtill, sä skola 

 vi finna, att naturen, då hon valt detta medel för att skydda 

 honom, just funnit det mest ändamålsenliga. Snösparfven har 

 nemligen blifvit hvit och svart, då han om sommaren plockar 

 insekter vid kanten af snödrifvorna pä de höga fjellen, och 

 brunfläckig, dä han vintertiden söker sädeskorn och frön bland 

 hästspillningen pä de större farvägarna eller på de bara åker- 

 fläckarna i det södra slättlandet. Hans färgdrägt öfverens- 

 stämmer sålunda i det närmaste alltid med färgen af den 

 mark, på hvilken han vistas. 



Sitt bo bygger snösparfven vanligen i stenklyftor. Det 

 är sammanfogadt af gräs och inuti fodradt med här och tjä- 

 drar. Aggen äro vanligen 5, till grundfärgen hvitaktiga och 

 föröfrigt beströdda med grå och bruna fläckar, som stå tätare 

 omkring den tjockare ändan. 



7:de familjen. Lärkor. 

 AlaudidiB. 



Lärkorna tillhöra, jemte härfogeln, den andra gruppen inom 

 Fig. 70. tättingarnas ordning, eller de foglar, 



som fått namn af shrih foglar (Clama- 

 tores), och hvilkas gemensamma kän- 

 netecken är, att farsens baksida har 

 flera tvärsömmar (fig. 60 a), förmedelst 

 hvilka den är delad i flera plåtar. 

 Härigenom skilja sig dessa foglar ifrån 

 alla de föregående, hvilka, såsom 

 nämndt är, hafva farsens baksida — från hälleden till | af 



