354 lÄTTINGAR. 



hjertlikt urringade. Stjerten af medelmåttig längd, stundom 

 kort, i spetsen vanligen något klufven. Tarsens baksida med 

 5 — 7 tvärsömmar, utom några andra dylika, tättstäende nedvid 

 baktån. — Könen ganska lika till färgteckningen och ungarna 

 föga olika de gamla. 



Lärkorna liafva vid ett flygtigt betraktande och på afstånd 

 en ej obetydlig likhet med piplärkorna (se sid. 202); men deras 

 kroppsbyggnad är mera stark och undersätsig. De bebo de 

 flesta länder i den gamla verlden och äro synnerligen talrika 

 i södra ^Vfrika. De kalla delarna af Nordamerika tillhöra de 

 äfven. Såsom vi redan antydt, utgöra fält, slätter och hedar 

 deras förnämsta vistelseort. Här uppehålla de sig mest på 

 marken, der de löpa omkring med skiftesvis rörda fötter liksom 

 hönsfoglarna. Med markens färg har deras fjäderklädnad en 

 så öfverraskande likhet, att de derigenom i de flesta fall undgå 

 sina fienders uppmärksamhet, synnerligen som de äfven vid på- 

 kommande fara hafva den egna vanan att trycka sig intill 

 marken liksom rapphönsen och åtskilliga andra foglar. 



Mest kända äro lärkorna för sin vackra, omvexlande sång, 

 som de låta höra dels då de hvila på marken, dels och 

 isynnerhet under en särskildt för sången företagen, egendom- 

 lig flygt- 



1. Vanliga Lärkan eller Sånglärkan (Alauda arvensis 

 Linn.). Med undantag af det. livitaktiga ntiderlifvet nästan 

 helt och hållet jiäckig af rostgrått och svartbrimt; den yttersta 

 stjertpennan utvändigt öfver midten, den derjyå följcmde blott 

 i ytterfanet och sjjetsen hvit. — Längd 7^ tum. 



Hufvudets hjessfjädrar kunna hos sånglärkan uppresas till 

 en tofs, hvilken dock icke synes när tjädrarna äro nedfällda. 

 Stjerten är temligen starkt klufven i spetsen. Första hand- 

 pennan helt liten; 2 — 4 sinsemellan nästan lika långa. Bak- 

 tåns klo något litet böjd. 



xMla öfre kroppsdelar fläckiga af rostgrått och svartbrunt. 

 Öfver hvardera ögat ett ljust band. Halsen och frambröstet 

 med mörka fläckar; hela det öfriga underlifvet hvitaktigt med 

 svag, gul anstrykning. De långa innersta armpennorna inåt 



