TÄTTINGAR. 359 



och norra Afrika kommer hon om vintern. Hos oss är hon^ 

 under sommaren aUmän i de södra och mellersta provinsernas 

 skogiga delar; men mot norden går hon icke så långt som sång- 

 lärkan. Hon har knappast blifvit funnen nordligare än vid 

 Gefle och upphör således att längre finnas vid omkring den 

 61:sta nordliga breddgraden. I Finland visar hon sig årligen 

 vid Helsingfors och förekommer häckande i Abo län. I Norrige 

 synes hon vara lika allmän och hafva ungefär samma utbred- 

 ning som hos oss. 



Trädlärkan är mera skogs- än fältfogel; men hon träffas 

 dock icke i täta, slutna skogar, utan har mest sitt tillhåll i 

 sådana, som äro mera glesställda eller innesluta öppna fält 

 och kalhyggen. Här vistas hon än i träden, än på marken, 

 der hon löper omkring liksom sånglärkan. Om våren anländer 

 hon ganska tidigt från sina vinterstationer och ses då i små, 

 glesa flockar på fält och gärdesbackar, der snön smält undan. 

 Om hösten, i September, då hon drager sig mot söder, träffas 

 hon äfven familjevis eller i mindre flockar. 



På marken rör sig trädlärkan, såsom nämndt är, ganska 

 snabbt och har äfven en lätt och temligen uthållande flygt. 

 Om dagen är hon i ständig verksamhet och ses dessutom icke 

 sällan flyga omkring under de ljusa sommarnätterna, synner- 

 ligen under fortplantningstiden, då man ofta, äfven under nämnde 

 tid af dygnet, får höra hannens lätt igenkänliga sång och lock- 

 ljud. Då han sjunger sitter han vanligen i någon trädtopp, 

 men höjer sig äfven dervid temligen högt i luften med utbredd 

 stjert och fladdrande eller sväfvande vingar liksom sänglärkan. 

 Sjelfva sängen är visserligen hvarken sa rask eller uthållande 

 som denna sednares, men den består af rena, milda toner och 

 ljuder särdeles behagligt i skogen. Locktonen kan uttryckas 

 med lyly eller lijhii; dlldli eller dideldidel 



Hvarjehanda slags växtfrön och insekter utgöra äfven 

 denna lärkas näringsmedel. Af de förra lefver hon till huf- 

 vudsaklig del om hösten och våren, af de sednare om somma- 

 ren. Ungarna uppfödas helt och hållet med insekter. Hon kan, 

 liksom sånglärkan, hållas för uteslutande eller öfvervägande 

 nyttig och bör således skyddas, hvarhelst hon förekommer. 



