TÄTTINGAR. 



363 



Fig. 72. 



fuktiga skogsängar och på sådana ställen, der boskapen betar. 

 Någon verklig sång, efter vårt vanliga uppfattningssätt, hafva 

 de icke; men under fortplantningstiden låta de höra egendom- 

 liga starka ljud, som hafva sin motsvarighet i t. ex. orrens och 

 beckasinernas spel. Författaren har sig icke bekant om här- 

 foglarna låta höra dessa läten äfven under andra tider af året. 



Hos oss finnes blott en enda art och denna är flyttfogel, 



1. Härfogeln (Upupa Epops Linn.). Rödaktigt grågul; 

 vingarna och stjerten sva7-ta med livita tvärhand; Jiufoudets 

 fjäderkam bestående af rostgula, svartspetsade fjädrar. — • 

 Längd omkring 11 tum. 



Namn: Skäu. Popp; Hall. Oäringsfogel; Norr. Herfugl. 



Hannen. Längs raidten af hjessan stå 2 rader rostgula 

 fjädrar, med sma- 

 lare afrundade svar- 

 ta ändar; dessa fjä- 

 drar blifva från 

 pannan uppåt mid- 

 ten af hjessan allt 

 längre och längre, 

 men aftaga deref- 

 ter småningom i 

 längd och försvinna 

 slutligen bland nac- 

 kens fjädrar; van- 

 ligen ligga de bakut 

 öfver livar an dra 

 och bilda då en 

 lång, tillspetsad 

 tofs, men kunna 

 äfven uppresas och 

 utbredas likt en 

 soltjäder; de flesta 

 af dessa fjädrar 

 äro hvitaktiga bak- 

 om den svarta spet- Harfogd. 

 sen. Hufvudet, hela halsen, bröstet och framryggen rödaktigt 



