TÄTTINGAR. 367 



Härfogeln blifver, isynnerhet om han fångas såsom ung, 

 mycket tam och tillgifven sin vårdare. Han gör ingen skada 

 i skog eller mark, utan kan tvärtom anses såsom en derstädes 

 öfvervägande nyttig fogel, emedan han, såsom vi redan omtalat, 

 bortplockar en mängd insekter, larver och sniglar, som ära 

 skadliga för växterna. 



9: de familjen. Svalor. 

 Hirundinidfe. 



Svalorna bilda, enligt vår indelning af fogelklassen, den 

 andra underafdelningen inom tättingsordningen. De skilja sig 

 lätt ifrån alla andra tättingar på de långa vingarna, som äro 

 10 gånger längre än tarsarna, samt på de korta fötterna. Det 

 är egentligen handpennorna, som uppnått en sådan ovanlig^ 

 längd; armpennorna äro deremot icke längre än hos andra 

 tättingar. De förra äro till antalet endast 9, fullständigt ut- 

 vecklade, den 10:de (eller rättare den l:sta) saknas ofta eller 

 är endast helt kort och oansenlig. Fötterna och tärna äro 

 till sin bildning lika med de föregående foglarnes, men helt 

 korta, så att de icke äro rätt tjenliga för rörelse pä marken. 

 Utom genom dessa kännetecken, igenkännas äfven svalorna på 

 den svaga och korta näbben, som saknar borsthår vid munvi- 

 karna, samt på det mycket breda gapet. 



Svalorna tillbringa sin mesta tid flygande i luften och 

 tillgripa under flygten sida födoämnen. För ett sådant lef- 

 nadssätt har också, såsom vi sett, hela deras organisation 

 pä det mest ändamålsenliga sätt blifvit afpassad. Säker- 

 ligen har hvar och en af våra läsare bemärkt huru dessa 

 foglar i vida kretsar svänga om i luften och således äf- 

 ven varit i tillfälle att beundra deras utomordentliga flyg- 

 skicklighet. Man skulle dervid, för att dömma efter deras 

 rörelser, lätt kunna tro, att denna deras ringdans i luften sna- 

 rare vore en munter lek, än ett företag i nyttigt ändamål; 

 men så är dock i de flesta fall icke förhållandet. Det är van- 

 ligen endast under parningstiden och då de nyss utflugna un- 

 garna uppöfva sina vingar, som de lekande förfölja hvarandra. 



