TÄTTINGAR. 371 



nan, aflånga och till en del täckta af en hinna. Vingarna, så- 

 som nämndt är, länga och spetsiga; handpennorna smala och 

 styfva; armpennorna mycket kortare och bredare samt af van- 

 lig beskaffenhet. Stjerten mer eller mindre klufveii, stundom 

 gaffelformig, bestående af 12 pennor. Fötterna korta, spensliga, 

 nakna eller fjäderklädda. Fjäderklädnaden kort, tät och åtlig- 

 gande. — Könen nära lika och ungarna föga olika de gamla. 

 Svalorna äro lifliga ocli muntra foglar, som ständigt äro 

 i rörelse och verksamhet. Vi hafva redan i det föregående, 

 eller i den allmänna familjöfversigten, omtalat deras utomor- 

 dentliga flygskicklighet och deras förmåga att med en beun- 

 dransvärd uthållighet under större delen af de långa sommar- 

 dagarna flyga omkring för att jaga och med öppet gap upp- 

 fånga insekter, hvaraf de uteslutande lifnära sig. Men det är 

 icke blott för att tillfredsställa sin hunger och för att skaffa föda 

 åt sina ungar som de på detta sätt flyga omkring, utan de släcka 

 äfven sin törst och bada sig under flygten, hvilket man ofta är i 

 tillfälle att observera vid de vatten, der de uppehålla sig, Afvenså 

 fånga de ofta insekter, som flyta omkring på vattenytan. Då de 

 någon stund om dagen hvila sig, sitta de ofta i träd, på gärdesgår- 

 dar, byggnader, klippor o. s. v. På telegraftrådarna sätta sig ladu- 

 svalornamed särdeles förkärlek, särdeles om hösten sedan ungarna 

 blifvit flygvuxna, då de ofta i stor mängd slå ned på dessa 

 trådar. De äro i allmänhet mycket sällskapslika, hvarföre 

 man endast högst sällan ser dem ensamma *). Om hösten, 

 före afresan, slå de sig tillsammans i stora flockar och uppe- 

 hålla sig då mest vid vatten, der de hafva rik tillgång på flu- 

 gor, myggor, små fjärilar och andra mjuka insekter, hvilka de 

 företrädesvis eftertrakta. Hårdskaliga insekter fånga de min- 

 dre ofta, och stickande steklar, såsom bin, getingar m. fl., aldrig. 

 Utaf snart sagdt alla foglar torde svalorna kunna hållas för att 

 vara de mest insektätande, men, det oaktadt, mindre nyttiga 

 än en mängd andra foglar, emedan de insekter, som de helst 

 förtära, äro för kulturväxterna af föga betydelse. Likväl får 

 man icke frånkänna dem all nytta i detta hänseende. De äro 



*) Detta inträffar mest om våren under flyttningen. 



