374 TÄTTINGAK. 



men numera har hon öfverallt, der fasta menniskoboningar fin- 

 nas, flyttat ifrån vildmarken, för att bygga och bo i menniskans 

 sällskap. Liksom åtskilliga andra foglar, hvilka, såsom vi sett, 

 infinna sig vid gårdarna, för att, så att säga, ställa sig under 

 menniskans skydd och hägn, är äfven ladusvalan föremål för 

 en verklig omvårdnad å landtmannens sida. Hon förtjenar det 

 också i hög grad, ty hon gör oss icke den ringaste skada *), 

 ntan sprider allestädes trefnad och förnöjelse genom sitt muntra 

 qvitter och sitt glada, lifliga väsende. Märkligt är dock, att 

 då man ännu nära nog öfverallt i de nordiska länderna anser 

 svalan såsom en kär gästvän, hvilken ingen vill döda eller 

 ofreda, så har man uti Italien och Sicilien tänkt ut hvarje- 

 handa konstiga medel att fånga henne, för att använda henne 

 till — ■ mat. I dessa länder, och kanske äfven i Grekland och 

 några delar af Frankrike, förföljas och dödas på ett obarra- 

 hertigt sätt alla slags småfoglar för samma ändamål, hvarige- 

 nom de små flyttfoglarnas antal årligen förminskas, till stor 

 skada för de länder, hvarest man insett och vetat att upp- 

 skatta deras verkliga nytta. Hvad svalorna särskildt vidkom- 

 mer, så äro de, såsom vi redan nämnt, icke såsom insekts- 

 förstörare så nyttiga, som många af de förut afhandlade 

 småfoglarna. För tamdjuren, hönsen, dufvorna o. s. v., äf- 

 vensom för andra foglar, blifva de dock icke sällan af stor 

 nytta, emedan de'" tidigt blifva höken varse, tillkännagifva detta 

 med ett skarpt, hvisslande läte: zifii och förfölja honom ifrigt 

 ända till dess att han aflägsnar sig. Sädesärlan, skatan och 

 svalan äro i detta hänseende ytterst verksamma, men af dessa 

 foglar torde dock den sistnämnda, som flyger omkring i luften 

 och således ständigt har den friaste utkik, vara den mest 

 pålitliga. 



Ladusvalan sitter gerna, då hon hvilar, på gärdesgårds- 

 störar, pålar och på torra trädgrenar, någongång äfven på hus- 

 taken och skorstenarna. 



Till södra Sverige anlända ladusvalorna i slutet af April 

 eller början af Maj, till mellersta provinserna åtminstone 8 



*) Man har velar påstå, att hon gör skada derigenom, att hon skulle bort- 

 plocka bin vid bikuporna, men detta är alldeles icke sannt. 



