876 TÄTTINGAR. 



■B. Stjerten kort, i spetsen klufven; dess sidopennor af 

 vanlig längd. Tarserna\ fjäderklädda. — Chelidon 



BOIE. 



2. Hus-svalan (Hirundo urbica Linn.). Ofvan svart med 

 blå glans; äfvergumpen och alla undre kroppsdelarna hvita. 

 Längd 5', tum. 



Hannen. Öfre delen af hiitVudet, ryggen och skuldrorna 

 svarta med blå glans. Vingarna och stjerten svarta, utan 

 glans; den sednares pennor ofläckade. Nedre delen af khi- 

 derna, öfvergumpen, hela fogeln inunder, de långa undre stjert- 

 täckarna samt fjäderklädnaden på tarser och tår rent hvita. 

 Vingarna och stjerten på undre sidan svartgråa, glänsande. 

 Näbben svart. Iris mörkbrun. 



Honan är vanligen något mindre än hannen, men föröfrigt 

 nästan alldeles lik honom. 



Ungarna äro i nästdrägten ofvan matt svarta, nästan 

 utan all blå glans; strupen gråaktig; armpennorna med hvit- 

 aktiga kanter. 



Varierar mer eller mindre hvit. 



Hussvalan har ungefär samma vidsträckta geografiska ut- 

 bredning som den föregående; men hon finnes icke i Amerika. 

 1 Skandinavien går hon ganska nordligt och häckar i Ostfin- 

 marken, ända vid Vardö. I de flesta trakter af halfön är hon 

 under sommaren mycket allmän. Likaså i Finland; men M. 

 V. Wright har gjort den iakttagelsen, att hon derstädes före- 

 drager vissa gårdar framför andra. Detta är äfven förhållandet 

 hos oss, och torde härleda sig af samma skäl, som vi redan 

 anmärkt vid husfinken, nemligen att hon helst vistas på så- 

 dana ställen, hvarest ett öppet vatten finnes i närheten. Vin- 

 tern tyckes hon förnämligast tillbringa i Egypten och Nubien. 



Denna svalaj är äfven en särdeles munter och liflig fogel, 

 som, med få uppehåll, hela dagarna ses flyga omkring, än i 

 vida kretsar högt i luften, än nära marken och vattenytan 

 eller omkring, hustaken för att söka sin föda. Till södra Sve- 

 rige anländer hon ungefär vid samma tid, som den föregående, 

 och infinner sig sedermera, liksom denna, småningom och allt- 



