GÖKFOGLAR. 395 



utaf ' den mest olika naturbeskaifenhet. Deras flygt är utmärkt 

 snabb och lätt. 



De äro synnerligen märkvärdiga derföre, att de lägga sina 

 ägg uti andra foglars bon, utan att sedermera bry sig om sin 

 afföda. 



Gök-släji^tet (Cuculus Linn.). 



Näbben mindre stark än hos föregående slägte, utåt hop- 

 tryckt, lindrigt nedböjd, med hela käkkanter; munvikarna utan 

 borsthår; näsborrarna äro runda och omgifna af en mjuk, upp- 

 höjd kant. Vingarna medelmåttigt långa, smala och spetsiga; 

 3:dje handpennan längst, den 2:dra något kortare och den l:sta 

 knappt hälften så lång. Stjerten temligen lång, bestående af 

 10 pennor, af hvilka de mellersta äro längst, de åt sidorna 

 gradvis kortare. Fjäderklädnaden tät och fast, men de sär- 

 skilda fjädrarna nedtill yfviga och dunlika, liksom hos dufvorna, 

 — Såsom äldre äro könen nästan lika tecknade, men yngre 

 honor, äfvensom ungarna, äro olika de gamla. 



Detta slägte är ganska talrikt representeradt i varmare 

 länder, men i Europa finnes blott en enda art, den hos oss 

 vanliga 



Göken (Cuculus canorus Linn.). Ofvan grå eller stundoin 

 iner eller mindre röd- och svartflächig ; inunder hvitaktig med 

 sva7'taktiga tvärband; fötterna gula. — ■ Längd omkring 14^ tum. 



Göken har vid ett flygtigt påseende, såväl hvad kropps- 

 ställningen som färgteckningen beträffar, en ej obetydlig likhet 

 med sparfhöken eller, då han ofvan är rödfläckig, med torn- 

 falken. Men sedd på närmare håll märker man naturligtvis 

 genast att — utom mycket annat — näbbens form och fötternas 

 bildning äro helt olika. Liksom hos hökfoglarna har han långa 

 skän kel tjädrar. 



Gammal hanne. Alla öfre kroppsdelar, hufvudet och hal- 

 sen askgråa, något blekare på strupen. Bröstet och buken 

 hvitaktiga med svartgråa, smala tvärband. Handpennorna svart- 

 gråa, på infanet med 7 — 10, stundom 12 hvita tvärfläckar. 

 Armpennorna mörkgråa med 2 hvita tvärfläckar på infanet 



