404 GÖKFOGLAR. 



hända faror. Hon smyger sig således tyst och obemärkt fram 

 till boet, värper ett ägg på marken och inbär sedan detsamma 

 i munnen. Att hon sålunda går tillväga har man visser- 

 ligen icke med säkerhet observerat, men på annat sätt låter 

 det svårligen förklara sig, huru hon skulle kunna inpraktisera 

 äggen i öfvertäckta bon, utan att skada de förra eller rubba 

 de sednare, som ofta äro så små, att de knappast rymma | af 

 gökkroppen, oberäknadt de långa vingarna och stjerten. Hon 

 lägger ärligen 4 a 6 ägg, ett i hvarje bo, och det med så långa 

 mellantider, att, då man finner de första i Maj, läggas de sista 

 först i Juli. Härigenom kan hon lägga sina ägg hos flera olika 

 slags foglar. Till färgen äro äggen något olika, äfvenså livad 

 formen beträffar, och man har velat påstå, att de, för att 

 undgå att väcka uppmärksamhet, i dessa fall alltid skulle hafva 

 en viss öfverensstämmelse med äggen hos de foglar, i hvilkas 

 bon de läggas*); men detta är icke med säkerhet afgjordt, utan 

 torde snarare få räknas till de många obestyrkta historier som 

 äro i omlopp rörande göken. Någon författare har sagt, att 

 man i afseende härpå gissningsvis torde kunna antaga, att den 

 gökhona, som är uppfödd i en viss fogelarts bo, icke endast 

 skulle få egenskapen att värpa ägg, hvilka till färgen liknade 

 dem af denna art, utan äfven fä en inre åtrå att sedermera 

 sjelf lägga ägg uti samma fogelarts bo; men detta motsäges af 

 den långa tid, som gökhonan behöfver för att lägga det fulla 

 antalet af sina ägg. Att gökäggen deremot alltid äro mycket 

 små i förhållande till fogelns storlek, är allmänt kändt. 



Den nykläckta gökungen, som är mycket liten och ytterst 

 ful, har bred mun, stora ögon och liknar vid hastigt påseende 

 snarare en groda än en verklig fogel. Han tillväxer dock ganska 

 fort, uppfyller snart hela boet samt gapar och skriker oupp- 

 hörligt efter föda. De små fosterföräldrarna, som visa honom 



*) Man har dock många exempel på att foglarna just icke fästa något af- 

 seende vid, om ägg, som inläggas bland deras egna, äro olika till färg och 

 storlek. Sålunda kan man t. ex., såsom vi förut nämnt, få de eljest slnga 

 kråkorna och skatorna att ligga ut hönsägg, hvilka äro sä stora och olika 

 mot deras egna ägg, och dessutom har förf. flerfaldiga gånger varit vittne 

 till att åtskilliga slags smäfogiar utlegat ägg, som blifvit inlagda i deras 

 bon, men varit till färgteckningen helt olika deras egna. 



