408 KLÄTTERFOGLAR. 



larver och puppor, som de merändels uppsöka under barken af 

 sjukliga träd. De liafva egendomliga, gälla skrik och läten. 

 Klätterfoglar finnas, med undantag af Nya Holland, i alla 

 verldens delar. I Europa förekomma 9 arter och dessa till- 

 höra äfven vår fauna. De kunna indelas i tvenne familjer. 



14: de familjen. Göktytor. 

 lyngidpe. 



Göktytorna hafva visserligen i sin organisation mycket ge- 

 mensamt med hackspettarna; men i afseende på det yttre ut- 

 seendet och lefnadssättet visa de dock många väsendtliga olik- 

 heter, hvarigenom de äro lätta att skilja ifrån dessa foglar. 

 De hafva bland alla partäiga foglar den största likhet med 

 tättingarna. Det kännetecken, hvarigenom de företrädesvis 

 skilja sig ifrån andra foglar af denna ordning, är, att stjerten 

 icke består af styfva, elastiska pennor, utan är mjuk och så- 

 ledes icke bildad för klättring. Kroppsfärgen är äfven betyd- 

 ligt afvikande från spettarnas; den är nemligen småspräcklig 

 af svart, grått och brunaktigt. 



Dessa foglar hafva sina tillhåll i skogar och lundar, der 

 de föra ett ensligt lefnadssätt. Deras föda, som de ofta söka 

 på marken, består uteslutande af insekter och dessas afkomma. 

 De äro flyttfoglar hos oss. Sina bon hafva de uti ihåliga träd 

 och lägga vanligen många ägg. I Europa tinnes blott ett enda 

 slägte, nemligen: 



fiiöktyte-slägtet (lynx*) Linn.). 



Näbben något kortare än hufvudet, rät och nästan trind, 

 utan kölar eller upphöjda kanter; näsborrarna äro smala och 

 öppna sig bredvid hvarandra nära näbbryggen; den inskjutande, 

 fjäderklädda hakviken sträcker sig framom näsborrarna. Tun- 

 gan raetmasklik, långt utsträckbar, i spetsen hornartad, men 



*) Xamuet bör läsas såsom 1-ynx; icke såsom ^tjnx eller Yunx, livilket oftast 

 plägar vara brukligt 



