412 KLÄTTERFOGLAR. 



Sitt bo har hon uti trädhål och lägger ett stort antal 

 (7 — 9 eller ännu flera) hvita, glänsande ägg, vanligen utan nå- 

 got annat underlag än multnad ved. 



15:de familjen. Spettar. 

 Picidne. 



De till denna familj hörande foglar igenkännas lätt från 

 alla andra på sin egendomliga kroppsbildning. Utom genom 

 de kännetecken, hvilka vi förut angifvit, utmärka de sig deri- 

 genom, att näbben är mycket stark, kantig och i spetsen vigg- 

 likt tillskärpt; att tungan i spetsen är försedd med bakåt rik- 

 tade hullingar (se lig. 4 sid. 8) samt att stjerten består af 

 10 styfva, tillspetsade och elastiska pennor. Fjädrarna äro i 

 de flesta fall prydda med lifliga färger i grönt, rödt, gult, svart 

 och hvitt. 



Spettarna hafva sina' tillhåll i skogar och lundar, der de 

 mest föra ett ensligt lefnadssätt. De klättra på trädstammarna 

 och lifnära sig företrädesvis af sådana insekter, som lefva och 

 undergå sina förvandlingar under barken och i veden af sjuk- 

 liga träd. Hos oss äro de alla stannfoglar, hvilka dock under 

 vintern företaga mer eller mindre vidsträckta ströftåg i sko- 

 garna. Sina bon hafva de i trädhålor, som de sjelfva urhacka, 

 och äggen äro hvita, glänsande. 



Ilaekspett-slägtet (Picus Linn.). 



Näbben medelmåttig eller temligen lång, ganska stark, rak, 

 i spetsen sammantryckt och liksom vigglikt tillskärpt, ofvanpä 

 och på sidorna försedd med upphöjda, längsgående kanter, som 

 hafva något olika läge hos olika arter; näsborrarna betäckta 

 af täta, framåtliggande fjäderborst. Vingarna af medelmåttig 

 längd, något afrundade och breda; isynnerhet hos de svartbro- 

 kiga arterna nästan alldeles lika bildade som hos tättingarna; 

 l:sta handpennan kort, föga längre än handtäckfjädrarna; den 

 4:de vanligen längst. Stjerten, som är vigglik och tillspetsad, 

 består af 10 fullt utbildade och 2 små sidopennor. De förra 



