414 KLÄTTERFOGLAU. 



torde hackspettarna icke vara det minst verksamma. Dessa 

 foglars, om man så tar säga, ursprungliga bestämmelse, att till liuf- 

 vudsaklig del lifnära sig på de vedätande insekternas bekostnad, 

 röjer sig i hela deras organisation, som på det förträffligaste sätt 

 är afpassad för ett sådant ändamål. Sålunda hafva de erhållit 

 starka, i spetsen tillskärpta näbbar, med hvilka de, liksom med 

 en yxa, kunna hugga hål i barken och veden och såmedelst 

 komma åt de derstädes varande skadedjuren, hvilka de upp- 

 spetsa på den hvassa och med hullingar försedda tungan, som 

 dessutom är så lång, att hon med lätthet kan införas i de rym- 

 ligare larvgångarna. Derjemte hafva äfven deras fötter blifvit 

 starka och undersätsiga samt försedda med stora, krökta och 

 hvassa klor, på det att foglarna med lätthet, under sitt arbete 

 med näbben, måtte kunna hålla sig fast hvar som helst på 

 trädens stammar och grenar; och slutligen har deras stjert blif- 

 vit styf och fast, för att tjena dem såsom ett passande stöd, 

 samt dessutom elastisk, för att de derigenora bättre skulle kunna 

 måtta sina hugg och inlägga mera kraft deri. 



Länge var man af den tanken att hackspettarna voro 

 skadliga för träden, emedan man beständigt såg dem hacka i 

 desamma, och man trodde allmänt, att de voro orsaken till, att 

 så många träd i skogarna blefvo sjuka och maskstungna. På 

 grund af dylika inrotade äsigter, som icke bevisade någonting 

 annat, än den största okunnighet om hackspettarnas rätta lef- 

 nadssätt, ansåg man sig böra uppbjuda alla medel för att ut- 

 rota dessa foglar, och det blef till och med i lag stadgadt, att 

 deras dödande skulle genom åsatta premier belönas. Numera 

 har man dock, såsom bättre är, nogsamt insett, att hackspet- 

 tarna äro af stor nytta i skogarna, och att det alldeles icke 

 är af okynne eller i afsigt att skada träden, som de hacka 

 deri, utan att de göra detta endast och allenast för att upp- 

 söka insekter och larver i barken och veden, eller för att skaffa 

 tak öfver hufvudet åt sig och sin afföda. Stundom tycker man 

 sig visserligen finna, att hackspettarna hugga hål uti träd, som 

 äro alldeles friska; men detta är ingalunda förhållandet, utan 

 man kan vid sådana tillfällen vara fullt förvissad om, att trä- 

 den, oaktadt man icke märker det, alltid äro angripna af lar- 



