424 KLÄTTERFOGLAR. 



öfriga hvitaktiga med svarta fläckar. Fötterna och näbben 

 blyfärgade. Iris mörkt rödbrun. 



Honan liknar hannen; men har främre delen af den svarta 

 hjessan hvit; pannan gråbrun. 



Ungarna hafva mycket mera orena färger än de äldre 

 foglarna. 



Lilla hackspetten har bland alla till denna grupp hörande 

 arterna den vidsträcktaste utbredningen. Han finnes icke en- 

 dast i hela Europa, utan äfven i norra Afrika samt i en stor 

 del af norra och mellersta Asien. Hos oss förekommer han 

 öfver hela landet, frän Skåne ända långt upp i Finmarken, 

 men ingenstädes så allmän som P. major. I Finland är han 

 heller icke sällsynt. 



Han är en liten särdeles nätt och vacker fogel, som visar 

 föga skygghet för menniskan. Man träffar honom såväl i barr- 

 som löfskogar, och mycket ofta infinner han sig i parker och 

 trädgårdar. I gamla björkskogar trifves han mycket väl, och 

 det är denna lilla hackspett, som man så ofta får se sittande på 

 gärdesgårdsstörar bredvid vägarna. Mest förekommer han ensam 

 under sina ströftåg om hösten och vintern. Hans läte är ett 

 svagt gjick, gjick. 



Han har vanligen 5 — 7 hvita ägg. 



B. Med 3 tår: 2 riktade framåt och 1 bakåt. 



5. Tretåige Hackspetten (Picus tridactylus Linn.). O/van 

 sva7't med ett livitt hand Umgsutefter ryggen; inunder hvit 

 med svartfläekiga sidor; hjessan hos hannen ljusgul, hos honan 

 hvit med svarta småjtäckao'. — Längd omkring 9^ tum. • — 

 Picoides europa^.us Malh. Monogr. 



Hannen. Pannan hvit med svarta småfläckar. Hjessan 

 ljusgul, på hvardera sidan begränsad af ett svart band, som 

 baktill förenar sig med det svarta nedlöpande nackbandet; ett 

 annat, temligen bredt band går från ögat öfver örontrakten 

 nedåt halssidorna, der det genom fläckar förenar sig med ett 

 tredje, smalare band, som utlöper från munviken; föröfrigt är 

 hufvudet hvitt. Ryggen svart, med ett bredt hvitt band längs 



