HÄFTTÅIGE rOGLAR. 433 



17: de Familjen. Biätare. 

 Meropidai. 



Hithörande foglar hafva en temligen läng-, något bågböjd, små- 

 ningom afsmalnande och mycket spetsig näbb, smärt och långsträckt 

 kroppsbyggnad samt långa, spetsiga vingar. 



De lifnära sig af större insekter, helst humlor och bin, som 

 de meiändels fånga under flygten. De äro sällskapslika och lefva 

 ofta i flock. 



Biätare-slä^fet (Merops Linn.). 



Näbben ungefär af samma längd som hufvudet, något bågböjd 

 efter hela sin längd och mot spetsen småningom afsmalnande. Gapet 

 ganska bredt och klufvet långt under ögonen; mungiporna utan 

 tydliga borsthår. Tungan läng, dock icke utsträckbar. Näsborrarna 

 täckta af framätliggande fjäderborst. Vingarna mycket långa och 

 spetsiga; armpennorna 13, de flesta i spetsen hjertlikt inskurna; 

 handpennorna 10, den l:sta mycket kort, den 2:dra längst. Stjerten 

 består af 12 pennor, af hvilka de mellersta oftast hafva lång, smal 

 spets. Fjäderklädnaden fast, med bjerta, lysande färger. — Könen 

 äro lika och ungarna föga olika de gamla. 



Dessa foglar tillhöra hufvudsakligen de varmaste delarna af 

 gamla kontinenten. En art har dock en ganska vidsträckt utbred- 

 ning och visar sig äfven långt upp i den tempererade zonen. 



1. Biätaren (Merops Apiaster Linn.). Of van rödbrun; pan- 

 nan hvit, upptill öf ver gående i blått; ryggen baktill småningom gul- 

 aktig; undre kroppsdelarna grönblåa, med gid och af svart omgifven 

 strupe; vingarna och stjerten mörkt grötiaktiga. — Längd omkring 

 10^ tum. 



Biätaren tillhör egentligen Afrika samt de varmare delarna af 

 Europa och Asien. Men han är mycket fallen för ströftåg och har 

 af denna anledning gång efter annan visat sig i de flesta Euro- 

 peiska länder, . t. o. m. i de nordligaste. Hos oss har han flera 

 gånger blifvit tillvaratagen, sednast långt upp i Lappland. 



»Flyttningen», säger Prof. Sundevall, »sker flockvis, ofta af 

 hundradetals tillsammans och öfverhufvud plägar fogeln alltid lefva 

 i sällskap. LTtom fortplantningstiden får man vanligen se en min- 

 dre flock sitta på de högre och tjockare, helst torra grenarna af 

 ett träd, h varifrån hvar för sig gör utflygter för att fånga de in- 

 sekter, som han ser. Födan utgöres nemligen allenast af större 

 insekter, helst bi och humlor, af de arter, som samla håning, hvilka 

 de svälja utan att skadas af gadden. De flesta insekterna tagas i 



Zool. IL Foglar. 28 



