442 KOFFOGLAK. 



äro i verksamhet. De flesta ugglor hvila dereniot om dagen 

 och använda aftonen och natten för sina jagter. 



Roffoglarnas läte utgöres af ett gällt skrik eller hviss- 

 lande. Några af ugglorna höras vida omkring i skogarna, och 

 deras stämma utgör ofta ett hemskt och obehagligt afbrott i 

 nattens tystnad. 



Dessa foglars fortplantning begynner tidigt om våren och, 

 om de få i fred utkläcka sina ägg, lägga de blott en kull år- 

 ligen. Sjelfva boet tillrustas olika af de särskilda arterna, 

 sällan med någon synnerlig konstfärdighet. De flesta bygga 

 sina bon uppe i träden, några i stela klippor eller murar, an- 

 dra uti ihåliga träd eller på marken. Båda makarna hjelpas 

 åt vid boets tillrustning, dock är honan dervid mera verksam 

 än hannen. Byggnadsmaterialet, som består af grenar, ris och 

 qvistar, bära de i klorna, ej i näbben, såsom de föregående 

 foglarna. Vissa arter, såsom t. ex. ufven, bygga knappast nå- 

 got bo, utan lägga vanligen sina ägg i en afsats på sjelfva 

 klippan, och samma förhållande är det äfven med sådana, som 

 kläcka ut sina ägg uti ihåliga träd. För dem utgör den rutt- 

 nade veden inuti trädet en beqväm bale. Sina bon begagna 

 rofFoglarna vanligen i flera år. xVggen äro rundaktiga, till fär- 

 gen antingen rent hvita, gråaktiga, röd- eller gulaktiga, eller 

 på en dylik botten beströdda med mörka punkter och fläckar; 

 till antalet olika, 1 — 2 — 7. I de aldra flesta fall rufvar honan 

 ensam, och liggtiden varar 3 — 6 veckor, hvarefter ungarna 

 framkläckas. Dessa hafva straxt de komma ur äggen en un- 

 dersätsig kroppsbyggnad, stora hufvuden, vanligen, eller kanske 

 alltid, öppna ögon samt en tät ull-lik duubeklädnad. De växa 

 fort och få snart en tät fjäderdrägt. Föräldrarna vårda dem 

 med mycken omsorg, bära till dem rikligt med föda och för- 

 svara dem modigt mot deras fiender. Afven sedan de lemnat 

 boet åtfölja de en längre eller kortare tid sina föräldrar, som 

 småningom inöfva dem i sitt yrke. 



Såsom vi förut antydt, äro åtskilliga roff"oglar, såsom ör- 

 narna, hökarna och, bland ugglorna, ufven, skadliga derigenom, 

 . att de i skog och mark tillgripa och döda en mängd matnyt- 

 tigt vildbråd, eller vid gårdarna bortsnappa de mindre tam- 



