KOFFOGLAR. 461 



stor fogel, som en fullvuxen rapphöna. Ungarna till dessa 

 foglar griper han dock, när de först börjat använda sina vingar. 



I fångenskap blifver lärkfalken mycket tam och, såsom 

 sådan, en bland de angenämaste foglar, man kan ega. Pastor 

 Brehai säger också på ett ställe i sina skrifter, att han aldrig 

 haft någon fogel, hvilken gjort honom så mycken glädje, som 

 hans tama lärkfalk. 



Fordom användes lärkfalken till jagt och stod till och 

 med i högt anseende såsom särdeles passande för småfogel- 

 jagten, ja, "'man ansåg honom uttryckligen skapad och satt i 

 verlden, för att biträda menniskan vid lärkjagten"*). 



B. Handtäckfjädravna kortare ån de yttre armpennortui. 

 Den 2:dra och 3:dje liandj)ennan emot spetsen i 

 utfanet inskuriia. 



3. Jagtfalkeii (Falco Gyrfalco Linn.). Mycket stor; of- 

 van svartgrå eller yråbrim ined bleka fläckar och fjäderkante')- ; 

 htunder hvit med talrika sva7-ta fläckar; vid munviken en liten 

 eller otydlig svart Jiäck; stjerten med talrika (omkr. 12) tvär- 

 hand. — Längd 24 — 28 tum. 



Namn: Islandsfalk, G rönlands falk, Blåfot, Ger falk, Hoitfalk; 

 Lappl. Riefsakfalle. 



1. Likasom flera andra af de djurarter, li vilka i den högre 

 uordeu hafva en större utbredning, är äfven denna falk, under olika 

 åldrar och genom inverkan af olika klimatiska inflytelser, underka- 

 stad en mängd färgförändringar, som gifvit anledning till att han 

 af åtskilliga oruithologer blifvit beskrifven under flera olika speci- 

 fika namn. Prof. Nilsson har dock i sista upplagen af Skand. 

 Fauna, genom att anföra en mängd öfvergångar från den ena färg- 

 varieteten till den andra, tydligen visat, att dessa förmenta arter, 

 som blifvit uppställda utan någon egentlig vetenskaplig grund, i 

 sjelfva verket endast utgöra olika former af en och samma art. 

 Meu, det oaktadt, visar det sig likväl ännu, till och med i vissa 

 af de sednast utkomna ornithologiska arbetena, att man icke kun- 



*) Denna uppgift hafva vi hemtat ur Di'. Aniikkséxs förtriiffliga afliandling 

 om falkjagten som tinnes införd i JiigartVirb. Nya Tidskr. Annorlunda sä- 

 ger Prof. SuN!)EV.\LL (Sv. Fogl. sid. 215). Enligt hans påstående skulle 

 neniligen denna falk föga duga sasoni jagtfogel oi-h fiir den skull blott 

 undautagsvis dertill blitVit be^:ai;nad. Se vidare härom vid Dvärufalken. 



