ROFFOGLAR. 473 



Tornfalken är påtagligen en vida mera nyttig än skadlig 

 fogel, som allestädes, der han förekommer, förtjenar att skyd- 

 das. Mest synes han lifnära sig af rättor, möss, sorkar, ödlor, 

 små grodor ooh insekter. Mera sällan af fogelägg och fogel- 

 ungar. Uppgiften om att han skulle tillgripa fullvuxna rapp- 

 höns torde tarfva bekräftelse. Författaren, som varit i till- 

 fälle att i länga tider iakttaga honom säväl vid hans tillhåll i 

 städernas kyrktorn, som på landsbygden, har aldrig sett ho- 

 nom gripa någon fogel, utan endast, och detta ganska flitigt, 

 föra små gnagare och amtibier till sitt bo. En ifrig äggsam- 

 lare har äfven försäkrat, att han aldrig i tornfalkens bo fun- 

 nit lemningar efter foglar. 



I fångenskapen blifver tornfalken mycket tam och roande, 

 isynnerhet om han tages såsom ung. Till j;!gtfo_'el är han icke 

 passande och har dertill heller icke blifvit begagnad. 



1. Till denna grupp pliigcir man vanligen äfven hänföra en 

 annan liten falk, som några gånger blifvit skjuten här i landet, 

 men som dock icke bör räknas till vår fauna. Denne är: 



Aftonfalken elkr Rödbenta Falken (Falco vespertinus Linn.). 

 Minst af alla; vaxhudeii, den nakna ögonkanten och fötterna röd- 

 gula; hannen: ofvan mörkt blågrä, under något ljusare; skänkel- 

 fjädrarna och ^mdergumpen brunröda; stjerten enfärgad, svartgrå; 

 honan: hufvudet och halsen ofvan rostgida med svarta fjäderspolar; 

 en svart ring omkring den nakna ögonkanten; strupen och^ialssi- 

 clorna hvitaktiga; hela undersidan blekt hvitaktig; rygg, vingar och 

 stjert gråa med svartaktiga tvärband. — Längd omkr. 12 tum. 



Denna lilla falk tillhör egentligen östra Europa och Asien. 

 Hos oss har han hitintills, såvidt författaren har sig bekant, endast 

 3 gånger lilifvit iakttagen, neraligen i Skåne, vid Nyköping och 

 vid LTpsala. I Finland och Danmark är han äfven anmärkt. 



Han är mycket sällskapslik och träifas ofta till och med i 

 flock. Hans föda består hufvudsakligen af insekter, som han jagar 

 ända till sent på aftnarna. 



II(>k-8lä^'tet (Astur Bech.st.). 



Pä näbbens form, farsernas platbeklädnad och stjertens 

 längd i förhällande till de hoplagda vingarna kunna hithörande 

 foglar med lätthet skiljas ifrån alla andra roffoglar. Med fal- 



