476 R01'F0GLAH. 



ledes längre än hos någon annan dagrofFogel. Tarserna fjärler- 

 klädda nedom hälleden; den nakna delen af deras framsida 

 beklädd med en rad af tvärställda sköldar, som nedtill äro 

 omkring 4 gånger så breda som långa (fig. 88 b). Tårna äro vid 

 roten beklädda med små fjäll, men föröfrigt ofvanpå försedda 

 med tvärsköldar; trampknölarna stora. Klorna hvassa, krökta 

 och ganska starka. — Yngre och äldre foglar äro till färgteck- 

 ningen betydligt olika hvarandra. De äldre hafva på undre 

 sidan mörka, smala tvärbälten, de yngre mörka längdfläckar. 

 Iris gul. 



Representanter af detta slägte finnas snart sagdt i alla 

 länder och verdsdelar. De flesta hafva under fortplantnings- 

 tiden och sommaren helst sina stamhåll i större skogar, såväl 

 jemna som bergiga. 



Hvad de särskilda arterna beträftar, så hafva äfven de en 

 ganska vidsträckt utbredning. De, som tillhöra vår fauna, 

 torde till hufvudsaklig del vara flyttfoglar, ehuru dock ett tem- 

 ligen stort antal hela året om qvarstannar och äfven under 

 vintrarna ses kringströfva i de mellersta och södra delarna af 

 landet. 



Hökarna flyga både raskt och skickligt: dock icke i samma 

 grad som falkarna. De kännas lätt igen under flygten på den 

 långa stjerten äfvensom på deras sätt att föra sig. Om man 

 i detta sednare hänseende jemför dem med falkarna, så skall 

 man lätt finna, att deras flygt är mera ojeran och att den un- 

 der vanliga förhallanden sker med mera langsamma vingslag. 

 Da de flyga fram öfver fälten eller i ungskog och buskmaiker 

 för att spana efter byte, svänga de om i flera riktningar samt 

 höja och sänka sig vexelvis, så att man än far se dem högt 

 än lågt öfver marken, än ofvanför, än på sidan och emellan 

 träden och buskarna. I skogen flyga de lätt och skickligt 

 mellan trädens grenar, äfven dä dessa äro temligen täta och 

 lummiga. De undvika i allmänhet gerna att taga höjden, utan 

 flyga mest lågt, stundom nästan ända utmed jordytan. I detta 

 sednare fall glida de ofta fram med nästan alldeles omärkligt 

 rörda vingar. Under parningstiden får man dock icke sällan 

 se dem med utbredd stjert kretsa högt i luften. Troligen är 



