518 



ROFFOGLAR. 



äro 3 a 4, till färgteckningen olika; vanligen gulaktiga, med 

 dragning åt rödt, samt belagda med talrika, stora, ofta sam- 

 manflytande, bruna eller svartbruna fläckar. Ungarna uppfödas 

 i början med insekter och larver, sedermera äfven med grodor 

 och ödlor. — Under fortplantiiingstiden låter bivråken höra ett 

 långdraget, hvisslande läte, som kan uttryckas med kik, kik, kik. 

 I fångenskapen lärer bivråken vara mycket underhållande, 

 blifva särdeles tam*) och trifvas väl tillhopa med andra foglai'. 



Glade-slägtet (Milvus Briss.). 



Gladorna igenkännas vid första påseendet från de öfriga 

 Fig. 98. dagroff'oglai-na pa 



den i spetsen 

 klufna stjerten. 

 Hos dessa sed- 

 nare fog! ar äi- 

 nemligen stjerten 

 i spetsen trubbig 

 eller vanligen af- 

 rimdad. — Näb- 

 ben är jemförel- 

 sevis svag, hop- 

 tryckt och för- 

 sedd med smal 

 rygg; öfverkä- 

 kens undre kant 

 jemn eller utan 

 någon särdeles 

 märkbar, flikfor- 

 mig utbugtniuL'; 

 medelpunktentill 

 näbbhakcirkehi 

 infaller nästan 

 utanför underkä- 

 Fot af en Glada (i naturlig storlek). keu; näsborrama 



*) Nilsson säger deremot, att han i fångenskapen ar trög och envis samt att 

 han merändels vägrar att emottaga uåeou föda. 



