522 ROFFOGLAR. 



Sitt sommartillhåll väljer gladan i sådana barrskogar, som 

 begränsas af fält, kärrängar, myrar och andra öppna platser, 

 eller som växa i närheten af sjöar, floder och andra vatten. 

 Hos oss bebor hon såväl jemna som bergiga skogstrakter; an- 

 norstädes vill det synas som hon helst skulle föredraga de 

 förstnämnda. 



Gladan är en feg, skygg och temligen ovig fogel. Hon 

 låter lätt jaga sig på flykten af andra foglar, synnerligen af 

 korpar och kråkor eller, i närheten af gårdarna, af ärlor och 

 svalor. Dessa underlåta heller aldrig att under skrik och stoj 

 förfölja henne, hvarhelst hon än visar sig. Man har beundrat 

 hennes flygt såsom varande utmärkt skön och ståtlig; men i 

 sjelfva verket rör hon sig i luften med vida mindre skicklighet 

 än många andra foglar, och det är endast då hon med nästan 

 orörliga vingar seglar omkring högt i rymden som hon väcker 

 vår uppmärksamhet. Landtmannen tror sig ofta utaf hennes 

 flygt kunna sluta till väderlekens blifvande beskaffenhet, i det 

 att en hög flygt skulle bebåda vackert väder, en låg deremot 

 vara ett förebud till regn och storm. På marken rör hon sig 

 ganska oskickligt. 



Gladan förmår icke att fånga en fogel i flygten utan gri- 

 per sitt byte endast på marken. Såsom vi förut nämnt^ ut- 

 göra derföre fogelungar, små däggdjur, såsom råttor, sorkar, 

 möss o. s. v., amfibier, såsom grodor, ödlor, ormar m. m., samt 

 insekter och maskar hennes vigtigaste näringsmedel. I Tysk- 

 land anser man henne vara en öfvervägande nyttig fogel, som 

 på fälten bortsnappar en otalig mängd skadedjur; men hon är 

 mycket roflysten och gör sannolikt äfven icke obetydlig skada 

 genom att i skog och mark eller på fälten bortröfva åtskilliga 

 nyttiga foglars ungar. Vid gårdarna tillgriper hon dessutom 

 någon gång kycklingar, ankungar o. s. v. Författaren vill för 

 sin del icke ställa henne bland de öfvervägande nyttiga foglar- 

 na, ehuru det måste medgifvas, att ytterligare undersökningar 

 erfordras för att full visshet i detta hänseende måtte erhållas. 

 Utom lefvande byte tillgriper äfven gladan döda djur, och 

 fiskar, som hon finner uppkastade på stränderna af sjöar och 

 floder, tyckas smaka henne särdeles väl. Man ser henne icke 



