528 



HOFFOGLAR. 



d). Hufvudet och halsen hvita, med glesa, bruna fläckar. 

 Ryggen och vingtäckarna bruna, med breda, hvita fjäderkanter. 

 Bröstet och magen samt låren utvändigt hvita, ofläckade. Låren 

 invändigt och undergumpen hvitaktigt rostfärgade. De mellersta 

 stjertpennorna hvita, med bruna tvärband; de öfriga med gråa och 

 bruna tvärband. 



Fig. 103 



Med någon öfning har man lätt att igenkänna ormvråken 

 både då han flyger och sitter stilla. Från hökarna skiljer han 

 sig vid första påseendet genom den korta, afrundade stjerten 

 och de bredare och mera afrundade vingarna. Ofta frambrin- 

 gar han ett klagande läte, gaah, som liknar gladans, hvarige- 



nom han äfven skiljer sig ifrån 

 hökarna, hvilka i de flesta fall 

 hålla sig alldeles tysta. 



Ormvråken förekommer i 

 större delen af Europa och mel- 

 lersta Asien samt under flytt- 

 ningstiden uti Indien och Nord- 

 afrika. Hos oss är han allmän 

 i de '^ödra och mellersta land- 

 skapen, men blifver sedermera 

 allt mer och mer sällsynt mot 

 noiden. Längre än till den 65:te 

 n bicddgraden har man, så vidt 

 författaren har 

 sig bekant, icke 

 blifvit honom 

 varse. I södra 

 delen af Norge 

 är han äfven all- 

 män, äfvenså i 

 södra och mel- 

 lersta Finland. 

 Såsom flyttfogel 

 återkommer han 



Fot af en Ormvråk (i naturlig .storlek). ^.JH ^[^^^^ gamla 



häckplatser i Mars eller April och begifver sig åter bort i Ok- 



