IIOFFOGLAR. 547 



framskjutande, borstformiga ansigtsfjädrarna. Första hand- 

 pennan lika med den 6:te; 3:dje längst; l:sta — 4:de med in- 

 skuret fan. Stjerten räcker omkring 2 tura utanför de hop- 

 lagda vingarnas spets. 



GauDual fogeL Hufvudet svart och något gråspräckligt; 

 ansigtet smutsgrått och svartspräckligt; fjädertofsarna omkring 

 2^ tum länga, till färgen svarta, utom i inre kanten, der de 

 äro rostgula och spräckliga. De öfra kroppsdelarna svarta, 

 med rostgula, gråa eller hvitaktiga, spräckliga fläckar. Hakan 

 och en stor tvärfläck, på strupen hvitaktiga. De öfriga undre 

 kroppsdelarna rostgula med svarta läng>gående streck, hvilka 

 tydligast framträda på bröstet, samt svartaktiga, vagiga tvär- 

 linier, som isynnerhet äro tydliga på magen och kroppssidorna. 

 Stjerten med rostgula och svartbruna, spräckliga band; de 

 mellersta pennorna gråspräckliga. Benen och stjertens undre 

 täckfjädrar orent rostgula, med mörka våglinier. Näbben blå- 

 svart. Iris eldr(")d. 



ArsuiKje. Näbben brunsvart, med de undre käkkanterna 

 och näbbryggen bleka. Iris safiVansgul. Fötterna blekgula. 

 Färgteckningen föga afvikande från de äldre, men orenare och 

 mattare. 



Ufven har en mycket vidsträckt utbredning. Han före- 

 kommer allmänt i norra Asien, bebor hela Europa och har om 

 vintrarna blifvit sedd till och med i nedre Egypten. Hos oss 

 linnes han nära nog öfver hela landet, der lokalen är passande, 

 och häckar såväl i Skåne som längst upp i Lapplands barr- 

 skogstrakter. I Norge har han en lika vidsträckt utbredning 

 och träffas till och med långt ut från kusten på nakna, klip- 

 piga öar. I Finland bebor han alla skogiga och bergiga trakter. 



Ufven väljer helst sitt tillhåll i större, bergiga och klipp- 

 fulla skogstrakter, som innesluta eller begränsas af öppna 

 kärrängar, mossar eller myrar. Här inkräktar hvarje par ett 

 ganska vidsträckt område, hvarest det icke tillåter några an- 

 dra af sina likar att bosätta sig, och här tillbringa dessa foglar 

 hela sitt lif, såvida de få lefva ostördt och icke lida brist på 

 passande näringsmedel. Men ufven är utsatt för en ständig 

 förföljelse från menniskans sida, och derföre har han också 



Zoologien. II. Foglar. 36 



