548 ROKFOGLAK. 



numera försvunnit i många trakter, hvarest han förut icke var 

 sällsynt, och troligt är, att han i de mera befolkade delarna 

 af landet mer och mer kommer att utrotas, isynnerhet som den 

 nya jagtstadgan satt ett jemförelsevis ganska högt pris på hans 

 hufvud. Emellertid är han för närvarande ingenstädes här i 

 landet att räkna bland de sällsynta foglarna, utan är deremot, 

 med undantag af de större slättbygderna, väl bekant öfverallt, 

 och ehuru han, såsom vi förut nämnt, med förkärlek väljer 

 sitt stamhåll i bergiga skogstrakter, finnes han dock äfven icke 

 allenast i större, jemna skogsmarker, utan äfven i skoglösa 

 bergsbygder. Med ett ord: han saknas sällan i trakter, der 

 han har tillgång på föda, och der han under dagens lopp kan 

 finna lämpligt skydd och lefva undangömd, såvida han icke 

 genom förföljelser från menniskans sida blifvit förhindrad att 

 derstädes bosätta sig. Men han hör dock icke till de foglar, 

 som under vanliga förhållanden äro för jägaren lätt åtkomliga, 

 ty han är både skygg och försigtig. Det minsta buller, som 

 förefaller honom misstänkt, är tillräckligt att jaga honom på 

 flykten. Endast vid boet är han mera djerf och oförvägen och 

 till följd deraf lättare att komma inom skotthåll. 



Ufven är icke flyttfogel hos oss; men om senhösten och 

 vintern ströfvar han vida omkring för att söka sitt uppehälle 

 och träff'as då stundom i trakter, hvarest han eljest icke synes 

 till. Någon gång kommer han om aftnarna ända fram till 

 gårdarna och städerna för att gripa råttor och andra små- 

 djur och är då vanligen mindre skygg än i skogen. 



Att ufven är en för vildbanan mycket skadlig fogel, är 

 allmänt bekant. Han anställer utan tvifvel stor förödelse bland 

 vildbrådet i de trakter, som han utvalt till sitt jagtrevier, och 

 man har flera exempel på, att en förut god jagtmark i betyd- 

 lig mån blifvit försämrad eller till och med fullkomligt ödelagd, 

 sedan ufven bosatt sig derstädes. Man bör blott besinna, att 

 han, ehuru vi af förut uppgifna skäl hänfört honom till dag- 

 ugglorna, är en nattfogel, hvars verksamhet först inträder om 

 aftonen och natten, då skogshönsen hvila, men då hararna, 

 för hvilka ufven är en farlig fiende, ströfva omkring för att 

 söka sin föda. Utrustad med alla de egenskaper, som till- 



