502 KOFFOriLAR. 



Man har likväl numera ganska säkra bevis på att hon häckar 

 ätVen i de sydligaste provinserna, (se C. A. Westerlunds 

 Skandin. Oologi sid. 149). I Finland synes hon liafva samma 

 utbredning som hos oss, äfvenså i Norge. 



Från de öfriga ugglorna är jordugglans lefnadssätt ätVen 

 i många andra fall ganska afvikande. Sålunda väljer hon icke, 

 likasom dessa, sitt tillhåll i skogiga trakter, utan uppehåller 

 sig nära nog uteslutande på slätter eller på lågländta, fuktiga 

 kärrmarker, flacka floddalar och vid sjöstränder. På fjellen träffar 

 man henne nästan endast i videregionen eller på de kärr och 

 myrar, som utbreda sig der ofvanför. Stundf)m går hon upp 

 ända till gränsen af den eviga snchi. Hon plägar vanligen sitta 

 på marken bland småbuskar, gräs och tufvor, och, då hon 

 uppskrämmes, plägar hon oftast taga höjden och flyga ganska 

 långa stycken innan hon ånyo sätter sig. Hennes flygt är tem- 

 ligen snabb och hon liknar dervid mera en dagroffogel än en 

 uggla. Afven hennes läte^ som hon låter höra under flygten, 

 påminner om dagroffoglarnas. Det kan ungefärligen uttryckas 

 med tjäu, tjäu. Men hon har dessutom ett annat, nästan skäl- 

 lande ljud: vau-au-an. 



Under flyttningarna höst och vår, i September och Mars, 

 får man någon gång se henne nedåt landet i större antal. 



Hon slår då ned på kärrängar, mossar, åkrar o. s. v, och 

 är ganska skygg, synnerligen under vårflyttningen. 



Hennes föda består hufvudsakligen af mindre gnagare, så- 

 som råttor, möss och sorkar; men hon förtär äfven en mängd 

 insekter, isynnerhet gräshoppor. Hon är följaktligen en öfver- 

 vägande nyttig fogel, som förtjenar att skyddas. 



Aggen, som äro 3 å 4, läggas på marken, utan någon 

 egentlig bale. De äro något mera aflånga än andra uggleägg. 



b. Pcununt saknar fjädertofsar. Örat är ungefär af sam- 

 ma höjd som skallen. Den tredje, fjevde eller femte 

 handj)ennan längst; de fem första inskurna i fanet. 



7. Lappugglan (Strix lapponica Thunb.). Gråaktig, med 

 viörkhriina tcärvugor oeh längsgående fläckar; de stora ögon- 



