ROFFOGLAR. 



5(59 



haller en mängd katter i afslgt att utrota dem eller inskränka 

 deras antal; men den yppersta rattjägaren, nemligen ugglan, 

 den förföljer man eller dödar, hvarhelst hon visar sig, emedan 

 mnn kanske hört talas om att hon någon gång skulle förgripit 

 sig pa en utestängd kyckling eller dufunge. Ofta torde äfven 

 ugglan hafva fått skulden för hvad katterna egentligen brutit, 

 och man öfverser vanligen gerna med dessa sednares förseelser, 

 äfven om de skulle anträffas på bar gerning. När en uggla 

 deremot fångas och misshandlas af okynniga pojkar, har man 

 sällan ett godt ord att lägga till hennes försvar och befrielse. 

 Man bär i allmänhet afsky för hennes fula uppsyn och hatar 

 henne för det hemska skrik, hon nattetid låter höra, och som 

 vidskepligt folk anser vara ett förebud till hvarjehanda olyckor. 

 Vi hoppas dock att den tid skall komnta, då upplysningen om 

 det verkliga lefnadssättet hos en mängd allmänt förekommande 

 djurarter skall sätta en gräns för de ännu alltför ofta uppre- 

 pade våldsbragder, som utöfvas emot dem. 



1. Som vi veta, uppkasta ugglorna, i form af boUar, ben och 

 här m. m. efter de djurarter, som de förtära, och mau kan således, 

 genom att undersöka dessa bollar, lätt nog få reda på hvarutaf 

 dtu-as vanliga föda består. Många sådana undersökningar hafva 

 blifvit gjorda af tyska ornithologer, och vi vilja här sammanställa 

 uägra af de resultater, hvilka blifvit vn följd deraf. 



Häraf visar det sig tydligt, att kattugglan, äfveusora skogs- 

 ufven och jordugglau, måste hållas för nyttiga, emedan bland de 

 djurarter, som tjenat dem till föda, råttornas och sorkarnas antal 



skadlig, emedan hon tillgripit en så stor mängd nyttiga smådjur, 

 nemligen näbbmöss och tlädermöss. Hos oss har visserligen ännu 



