DUFFOGLAR. 575 



gra ord redogöra för deiisamnias Ijeskafteulu-t hos de fröätande 

 foglar, som svälja sina födoäiuuen liela och som för denna orsaks 

 skull äro föi'sedda med kräfva. 



Dessa fogdars magar ntmärka sig framför andra fogdars genom 

 en, sä att säga, på särskilda lokaler fnlliindad arbetsfördelning. 

 Hvad som t. ex. inom menniskans digestionsapparat försiggår i 

 en. enda kavitet, nemligeii magsäcken, är hos dessa foglar fördeladt 

 pil tvenne särskilda kaviteter. Magsäckens uppgift är nemligen dels 

 att för de intagna födoämnena vara ett förvaringsrnm, der de i 

 mer eller mindre förändradt tillstånd qvarhållas, innan de införlifvas 

 med blodet, och sålunda derigenom lemna åt kroppens näring ett 

 slags förråd, fiirutan hvilket en ständig hunger sknlle infinna sig; 

 dels att bearbeta dv intagna födoämnena för att göra dem tjenliga 

 att i blodet kun: a upptagas. Detta arbete är både af kemisk och 

 mekanisk natur. För det förra ändamålet afsöndrar magens slem- 

 hinna från ett stort antal egendomliga körtlar en sur saft, hvilken 

 har den egenskapen, att den upplöser alla proteinämnen, såsom t. 

 ex. kött, ägghvita o. s. v. och förvandlar dem till en vätska, som 

 lätt absorberas af tarmväggarna och ingår i blodet. Den mekani- 

 ska behandlingen af födoämnena utför magen åter genom sina musku- 

 lösa väggar. Magen är nemligen i en ständig, ehuru långsam, 

 rörelse, hvarigenom den likasom knådar eller tjärnar innehållet, så 

 att det, blandadt med vätskorna, förvandlas till en tunn, grötlik 

 massa. Denna sedimre förrättning är hos de flesta andra djur föga 

 betydande, emedan födoämnena hos dem vanligen redan förut ge- 

 nom tuggning äro fint fördelade; men sådant är icke förhållandet 

 hos de fröätande fogdarna. 



Mot dessa magens trenne funktioner svara hos djuren i all- 

 mänhet olika inrättade organer, för hvilka det skulle blifva alltfcir 

 vidlyftigt att här i detalj redogöra. Endast det vilja vi påpeka, 

 att ifrågavarande foglar äro utrustade med en särskild utvidgning 

 på sitt digestionsrör för hvardera af dessa funktioner. Sålunda 

 märka vi 



1. Kräfvan, som egentligen blott är en säckformig utvidg- 

 ning af matstrupen och som upptager en stor del af fr;nnhalsen. 

 Ifrågavarande foglar nedsvälja de frön och sädeskorn, af hvilka de 

 lifnära sig, hela och oskalade och dessa stanna först i kräfvan, som 

 ofta efter slutad måltid är uppfylld dermed. Sedan detta skett, sätter 

 sig fogeln gemenligen i ro tor att smälta sin på nämnde sätt in- 

 tagna föda. I kräfvan ligga dock fröen oförändrade, emedan denna 

 kroppsdel endast och allenast tjenstgör såsom ett förvaringsrum, och 

 så länge något finnes qvar deruti behöfver icke fogeln ånyo söka 

 någon föda. Endast under en kortare tid, nemligen vid kläckuings- 

 tiden, spelar kräfvan hos dufvorna äfven en annan, egendomlig rol. 



