DUFFOGLAU. 577 



ett par qvarnstenar. För att ytterligare befordra detta ändamål, 

 nedsvälja dessa fogdar en mängd smä, kantiga korn af kiselsand, 

 hvilka äfven i sin mån bidraga till söndermalningen. Muskelmagen 

 ersätter således härigenom hos de fröätande foglerna bristen på 

 tnggapparat. Under denna ständiga sönderdelningsprocess flyter 

 oekså oupphörligt den sura saften ned från körtelmagen, så att 

 kornens och fröens proteinkroppar upplösas i samma män som de 

 söndermalas. Afvenså inkommer i magen under denna process galla, 

 hvilken hos foglarna, i motsats till hvad förhållandet är hos dägg- 

 djuren, för magdigestionen åtminstone är oskadlig; men om den eger 

 någon derpå förmånlig inflytelse är ännu icke utredt '). 



Dufvorna hafva en skarp syn och en fin hörsel, som sär- 

 ta dem i tillfälle att i god tid värja sig mot de faror, för 

 hvilka de genom andra djur understundom äro utsatta. De 

 äro också i allmänhet rädda och gripa till flykten vid den min- 

 sta anledning, utan att, likasom många andra foglar, gifva sig 

 tid till att först undersöka, huruvida deras anledning till räddsla 

 är befogad eller icke. I afseende på förståndsförmögenheter- 

 nas utveckling synas de stå vida lägre än flertalet af de förut 

 afhandlade foglarna, och det är utan någon egentliga grund, 

 som man så ofta prisat deras stora egenskaper i detta hän- 

 seende. Det hör också till sällsyntheterna att dufvor blifva 

 fullkomligt tama i fångenskapen. Detta inträflar sannolikt icke 

 förr, än efter flera generationer. Afven tamdufvan har svårt 

 att fullkomligt öfvervinna sin naturliga skygghet, och hon när- 

 mar sig icke människan annat än med en viss räddsla och för- 

 sigtighet. Vanligen är det endast hungern, som drifver henne 

 dertill. Sedan denna blifvit tillfredsställd, är det merändels 

 slut med förtroligheten. 



Dufvorna hafva en särdeles nätt och vacker kroppsställ- 

 ning och i alla sina rörelser inlägga de en ledighet och ett 

 behag, som icke förfela att hos betraktaren framkalla de ange- 

 nämaste intryck. Pä marken, hvarest de söka sin föda och 

 följaktligen mycket vistas, gå de stegvis likasom kråkorna, ofta 

 med högburet bröst eller nedhukade och smygande, samt med 



*) Jemför angående denna sak: "Fijsiologiska undersöhunfjar öfver dufyans 

 magar" af Fuithiof Holmgren. Upsala Läkareförenings Förhandlingar 

 läsåret 1866 67. 



