DUFFOGLAK. 587 



Kaiiariefogelns domesticering har således inträffat för endast om- 

 kring 300 år sedan, och i följd deraf helt och hållet försiggått inom 

 den historiska tiden. Man kan såhinda äfven vara fullt förvissad 

 om, att, hvilka förändringar till storlek, färg och teckning, som 

 kanariefogeln än må hafva undergått under nyssnämnde tidrymd, 

 dessa förändringar ingalunda åstadkommits genom sammanparning 

 med andra fogelarter, utan endast måste tillskrifvas fogelns ackli- 

 maticering i Europa, der den under menniskans vård och skötsel 

 utbildats till hvad den för närvarande är. — Kanariefogeln i det 

 vilda tillståndet utmärker sig ej genom några lysande färger. Han 

 har nemligen då en öfvervägande grågrön färgteckning, med gul- 

 gröna fjädrar på bröstet och strupen. Den tama och i Europa 

 acklimaticerade kanariefogeln är icke blott större än den vilda ur- 

 arten, utan har äfven undergått många förändringar i anseende till 

 den ursprungliga färgen, hvilken, dock inom vissa gränser, är 

 på mångfaldigt sätt varierande. Sålunda har den ursprungligt grå- 

 gröna färgen öfvergått i helt grått, rent grönt, rödgult, guldgult, 

 Ijusgult och gulhvitt jemte alla möjliga nyancer mellan dessa färger. 

 En stor mängd varieteter af olika storlek, färg och teckning hafva 

 derjemte uppstått genom sammanparning af olika färgade varieteter. 

 Bland de skönast tecknade af alla dessa varieteter äro de så kalla- 

 de krönta isabellerna, som uppkomma genom sammanparning af en 

 isabellfärgad och med tofskam försedd hanne med en guldgul, slät- 

 hufvad hona. Denna varietet, hvilken dock är temligen sällsynt, 

 har på hufvudet och vingarna rödgula fjädrar, men den öfriga 

 kroppen helt gul. Sedan år 1850 har en ny och från den vilda 

 stamarten ännu mera afvikande form uppkommit i Holland, hvilken 

 genom sin storlek och skönhet vunnit priset framför alla sina före- 

 sränR-are. Den är känd under namn af den Holländska kanariefo- 

 geln, är till storleken omkring en half gång större än den vanliga, 

 tama kanariefogeln och utmärker sig föröfrigt genom längden af 

 sina bröst- och ryggfjädrar. Längden af dessa fjädrar gifva tillika 

 åt fogeln ett högst egendomligt utseende; ty pä undre sidan af 

 kroppen, ända ifrån midten af strupen och längsefter midten af 

 bröstet och buken, der fjädrarna från olika sidor sammanträffa och 

 korsa hvarandra, hafva de i följd af sin längd rest sig upp mot 

 hvarandra och bilda derigenom en längsefter midten af kroppens 

 undre sida uppstående och fortlöpande frans. Eyggfjädrarna sträcka 

 sig deremot genom sin längd utöfver vingarna, hvilka de således 

 till en del betäcka. Den del af ryggfjädrarna, som pä detta sätt 

 hänger ned öfver vingarna, har fått namn af epoletter. Jemföra 

 vi nu med hvarandra den lilla grågröna kanariefogeln, sådan som 

 den förekommer i det vilda tillståndet, och den nu beskrifna hol- 

 ländska kanariefogeln, som uppstått utaf den vilda arten efter 



