588 DUFFOGLAR. 



viOO års doraesticering, så skola vi iimui, att de förändringar, som 

 fogeln i det tama tillståndet nndergått, äro af en så genomgripande 

 art, att man sknlle vara benägen att anse, det de båda foglarna 

 tillhöra skilda species. Men då en vild djnrart blifvit genom dome- 

 sticering i så hög grad förändrad, att den derigenom uppkomna, 

 förädlade varieteten genom väsendtliga olikheter både i afseende på 

 kroppsform, färg och teckning skiljer sig från den vilda stamarten, 

 kallar man den sålunda förädlade varieteten för en egen, sjelfstän- 

 dig race. Den holländska kanariefogeln kan således anses såsom 

 en sådan; och på samma sätt är det med de olika racerna af tam- 

 dufvan, som vi i det följande skola anföra. 



Det iiu anförda rörande kauariefogeln torde vara ett till- 

 räckligt bevis på, hvilka förändringar en vild fogelart kan un- 

 dergå genom domesticeringen, och orsaken till dessa förändrin- 

 gar torde hufvudsakligen få tiliskrifvas inverkan af olika klimat, 

 djurens förändrade lefnadsförhållanden och olika näringsmedel. 

 En vigtig orsak till uppkomsten af nya varieteter är derjemte 

 sammanparningen af redan för handen varande varieteter, hvar- 

 igenom ständigt nya former kunna åstadkommas. De färger, 

 som man påträffat hos de tama dufvorna äro ljust gråblått 

 eller vallmoblått, mörkt gråblått eller dufblått, svart, ocker- 

 gult, rostgult och brunrödt jemte alla möjliga öfvergångar och 

 sammanblandningar mellan nyssnämnda färger. Sammanparning 

 utaf olika färgade individer har derjemte gifvit upphof till en 

 mängd olika tecknade och konstanta varieter. Flera utaf de 

 varieteter, som utmärka sig genom sköna färger och tecknin- 

 gar, äro äfven kända under olika namn. 



Utom genom färger och teckningar, utmärka sig äfven åt- 

 skilliga tamdufvor derigenom, att de äro försedda med tofs på 

 hufvudet. Man har kallat dessa för tofsdufvor till skilnad frän 

 andra, som sakna denna prydnad och som man i anledning 

 deraf gifvit namn af släthufvade dufvor. Bland tofsdufvorua 

 skiljer man mellan 1) spetstofsade, hos hvilka de på hjes- 

 san uppstående tjädrarna sammanlöpa i en spets, och 2) h')'ed- 

 tofsade, hos hvilka fjädrarna på bakhufvudet äro likformigt 

 förlängda. 



Flera olikheter förefinnas derjemte hos tamdufvorna i af- 

 seende på benens och fötternas fjäderbeklädnad, i det att åt- 



