DurroGLAR. 605 



Likaså förtära de iifveii ogeriia liafra, cliuru de likviil synas före- 

 draga detta sädesslag framför rågen. Ett särdeles billigt födoämne 

 beredes åt dufvorna af sönderstampad, kokt potatis, som uppljlau- 

 das med något slags kli, helst ntaf ärter. Denna föda bör dock 

 icke gifvas dem för beständigt, ntan man Ijör litet emellanåt låta 

 den omvexla med korn. — Dnfvorna uj^psöka dessntom och för- 

 tära med begärlighet en stor mängd vilda växters fi'ön, såsom t. 

 ex. ntaf lins (Ervum), gökärtväxten (Orobus), vildsenap (Sinapis), 

 kål (Brassica), vild rättika (Raphanus) o. s. v., till och med frön 

 af räfmjölkörten (Eupliorbia), som eljest anses för att vara högst 

 giftiga, förtäras gerna ntaf dnfvorna och utan att skada dem. Dess- 

 utom hålla dufvorna tillgodo med en hel mängd olika slags bäi- 

 och tillgripa äfven, i brist på bättre födoämnen, andra delar utaf åt- 

 skilliga slags växter. Utom frön och andra växtämnen förtära de 

 derjemte små maskar och insektlarver samt nedsvälja äfven, till 

 matsmältningens befordrande, små sandkorn, kalk och lera. Gam- 

 malt murbruk pläga de för detta sednare ändamål vara synnerligen 

 begifna på, emedan detsamma innehåller saltaktiga ämnen, hvilka i 

 hög grad bidraga till matsmältningen. 



Till följd deraf att dufvorna förtära frön af en så stor mängd 

 vikit växande ört- och grässlag, så kunna de äfven lätt nog för- 

 skaffa sig sin föda utom hus under de årstider, då dylika frön fin- 

 nas att tillgå. Detta gäller likväl nästan endast de dufvor, som 

 underhållas på landsljygden; ty de dufvor, hvilka finnas i stiiderna, 

 företaga ogerna ntfiygter åt landsbygden, utan hemta i stället sin 

 föda på gator och torg, om de ej i hemmet blifva försedda med 

 tillräcklig utfodring. Så snart den kallare årstiden inträdt och 

 marken börjat frysa till, böra dufvorna ständigt erhålla föda inom 

 hus, äfvensom vid inträffande regnväder och töcknig luft, dä de ej 

 gerna företaga några utflygter. Utfodringen bör dervid ega rum 

 2 gånger om dagen, såsom t. ex. om morgonen kl. 8 och på ef- 

 termiddagen kl. 3. Den rikligaste födan bör gifvas åt dufvorna 

 sedan deras ungar blifvit så utvuxna, att de börja på egen hand 

 kunna lifnära sig. Man måste nemligen då alltid se till att dessa 

 hafva tillräckligt med föda sedan de äldre dufvorna ätit sig mätta. 



Dufvornas par)iivg, äggens rufning och ungarnas utveckling. 

 Parningen försiggår omkring medlet eller i slutet af Mars månad. 

 Under denna tid ser man hannen ifrigt springa omkring sin hona 

 och gifva henne sin böjelse tillkänna genom ett eget kuttrande 

 läte, genom utl)redda, hängande vingar, genom uppblåsande af 

 kräfvan o. s. v. Honan åter visar sin benägenhet genom ett stän- 

 digt upprepadt nickande med hufvudet. Parningen sker derefter 

 antingen inom eller utom boet. Dessförinnan mata de båda ma- 

 karna hvarandra, hvarvid de sitta med näbbarna tillsammans. Se- 



