606 DUFFOGLATl. 



(lan parningen försiggått, företaga de vanligen en längre eller kor- 

 tare ntflygt. Tvenne makar utgöra för lifstiden ett par ocli skilja 

 sig aldrig eller endast undantagsvis ifrån livarandra, om man nem- 

 ligen lemnar dem frihet att handla på egen hand. — Vid parnings- 

 tiden får man ej förgäta att förse dufvorna med byggnadsmateria- 

 lier, hvilka likväl endast utgöras af halm, som man plägar lägga 

 in på golfvet i dufslaget. Fyra till nio dagar efter sammanparnin- 

 gen läg'ger honan sitt första 'ågg, och ungefär 43 timmar derefter 

 det andra. Tvenne ägg är det vanliga antalet, som lägges i en 

 kull; dock inträffar det äfven, ehuru högst sällan, att en hona läg- 

 ger endast ett enda ägg i kullen, äfvensom att 3 'ågg förekomma 

 i en och samma kull. — Första gängen en hona lägger ägg, 

 inträffar det icke sällan, att äggen mer eller mindre skadas eller t. 

 o. m. alldeles förderfvas till följd af den unga dufvans ovana eller 

 ovarsamhet vid äggläggningen. Ar skadan likväl ej större än att 

 skalet på ett ställe fått någon mindre bräcka och möjligen äfven 

 dervid blifvit något intryckt, så kan detta vanligen lätt nog af- 

 hjelpas om man förmedelst sugning eller på något annat sätt var- 

 ligt återför skalet i sitt förra skick, så att ägget derigenom återfår 

 sin behöriga form, och derefter öfverklistrar det skadade stället 

 med en tunn pappersremsa, bestruken med litet gummi. — Sedan 

 de båda äggen blifvit laggda, vidtager rufningen, hvilken utföres 

 utaf båda makarna vexelvis. Honans tid tages dock dervid mest 

 i anspråk; ty hon aflöses utaf hannen endast en gång på dygnet, 

 vanligen från kl. 9 på morgonen till kl. 4 på eftermiddagen. På 

 13:de dagen efter rufningens början inträffar kläckningen utaf äg- 

 gen. Det är då fördelaktigt om båda äggen kläckas samtidigt; ty 

 ett motsatt förhållande medför flera olägenheter och gifver alltid 

 tillkänna att rufningen af det första ägget begynt redan innan det 

 andra ägget blifvit laggdt. Då dufvorna äro behäftade med denna 

 ovana, kan man likväl ställa så till, att de kläcka äggen samtidigt. 

 Detta sker derigenom, att man borttager det första ägget till dess 

 att det andra äfven blifvit laggdt, dä det första genast äter lägges 

 tillbaka uti boet, och rufningen således får begynna samtidigt för 

 båda äggen. Understundom inträffar äfven, att ungen, ehuru färdig 

 att framkläckas, icke af sig sjelf förmår att sönderbryta skalet och 

 derigenom bereda sig utgång ur ägget. Man bör i sådant fall 

 komma honom till hjelp genom att försigtigt bryta lös den ytter- 

 sta delen af äggets trubbiga ända och såmedelst bereda honom 

 tillgång på luft. I annat fall dör han vanligen. Likväl mäste man 

 härvid gä försigtigt tillväga och ej företaga denna operation förrän 

 ungen nätt sin fulla utveckling. Yisar sig vid genoml)rytandet 

 l>lod på den inre skalhinnan, bör man genast lägga ägget tillbaka 

 uu(b'r dufvan. 



