UUFFOGLAR. G09 



den hvita slemhudeu på tungan och i halsen. Derpå indrypes rent 

 vatten i munnen, äfven med tillhjelp af en pensel, och sedan ingif- 

 ves icke något annat än vanlig föda, d. v. s. i vatten uppmjukade 

 iirter, men dock i l)örjan endast i små portioner. — 4) 2\-insot. 

 Denna sjukdom yttrar sig deruti, att dufvorna helt och hållet för- 

 lora sin matlust och i följd deraf blifva underkastade en stark af- 

 raagring. Sjukdomen kan i början lätt botas blott genom en för- 

 ändring af födoämnen. Sålunda gifves den sjuka endast i vatten 

 uppmjukade ärter eller vicker och man fortfar dermed så länge, tills 

 hon sjelfvilligt börjar äta. F()r att underlätta matsmältningen gif-, 

 ver man äfven emellanåt vatten i små portioner. — 5) Diarrhe. 

 Detta onda häfves vanligen mycket lätt, om man endast gifver den 

 sjuka några pepparkorn. Sex dylika korn äro i vanliga fall fullt 

 tillräckliga. Dessutom förändras äfven dieten, så att den sjuka 

 dnfvan endast erhåller i vatten uppmjukade ärter, vicker eller hvete. 



4. Turturdufvan (('oluml)a Turtur Linn.). Of van rödbrun- 

 alti(j och svartfiäek/)/, med ijraaktigt Imfvud, hals och bakrijgg; ina- 

 qen hvit; stjerten svart, med de flesta pennornas spetsar och den 

 yttres utfan hvita; äldre individer hafva j)å hvardera sidan om 

 halsen en stor tvärfläck af svarta, i spetsen hvita sinåfjädrar. — 

 Längd 10 A— 11 tum. 



Turturdufvan, som egentligen icke tillhör vår fauna, är af un- 

 gefär samma storlek som en snciskata och således den minsta dufva 

 i Europa. Hon tillhör hufvudsakligen norra Afrika, mindre Asien 

 och södra Europa; men i denna sednare verldsdel har hon dock 

 föröfrigt en temligen vidsträckt utbredning och förekommer ända \\\^\^ 

 till Östersjön. I Skandinavien visar hon sig sällan, men har dock, 

 märkvärdigt nog, blifvit funnen derstädes icke allenast i sydligare 

 trakter utan tillika mycket långt mot norden, hvarest t. o. m. uugai- 

 i första drägten, blifvit anträffade. Det vill derutaf synas, som att hon 

 någon gång äfven skulle häcka inom landet. 



I lefnadssättet lärer hon mest öfverensstämma med ringdufvan. 

 Hennes läte kan uttryckas med turr-turr, turr-tnrr o. s. \. 



Såsom en skandinavisk fogel har äfven större Turturdufvan 

 (Columba orientalis 1. gelastes) blifvit uppförd; men det är ovisst 

 huruvida denna dufva någonsin sjelfvilligt begifvit sig hit. Af de 

 2 exemplar, hvilka omtalas såsom funna här i landet, vet man nu, 

 att åtminstone det ena (från Piteå) l)lifvit hitfördt och lössläppt af 

 sjöfarande. Det är troligt, att så äfven förhåller sig med det andra. 



