11 



Af dessa omfattar den l:sta seetionen nästan alla Murini, och de tvenne sednare endast 

 några få arter. Redan 1840 hade Waterhouse j ) iakttagit, att de Amerikanska Mures uti 

 kindtändernas byggnad afvika från dem, som tillhöra den Gamla Verlden, och han uppställde 

 för en stor del af de Amerikanska arterna det nya slägtet Hesperomys. Detta föranledde 

 sedermera J. A. Wagner 2 ) att upptaga dem såsom en serskild grupp, under benämningen 

 Sigmodontes, "Seharrmäuse". Sednare författare, t. ex. Burmeister 3 ), Giebel 4 ) och Baird 5 ) 

 hafva följt detta exempel, och vi anse oss derföre kunna betrakta denna grupp såsom 

 grundad på en väl konstaterad erfarenhet. Dess utmärkande kännemärke är detta, att 

 kindtänderna, som äro något mindre, än hos Gamla Verldens Mures proprii, och som i ung- 

 domen hafva knölig krona, liksom dessas, endast hafva tvenne knölar i h varje träns versell rad, 

 och således endast henne långsgäende rader af -knölar, i den öfre käken likasåväl som i 

 den undre, då kindtandraderna betraktas långsät från någondera af deras ändpunkter. Vid 

 stigande ålder oeh dermed förbunden nötning försvinna knölarne, och kronan blir plattad och 

 strecktecknad, eller med sicksackformade alternerande emaljveck. Hos Mures proprii, såsom 

 vi vilja kalla dem från Gamla Verlden, förefinnas trenne knölar i hvarje transversell rad å 

 kindtänderna i öfverkäken, och således trenne långsgående rader af knölar; och äfven efter 

 nötningen förete knölraderna mer eller mindre uppstående kanter af emaljen. Underkäkens 

 kindtänder hafva, liksom hos Sigmodontes, endast tvenne långsgående knölrader, men de skilja 

 sig dock från dem af de sednare derigenom, att deras emaljveck efter någon nötning visa 

 sig genomträngande kronan helt och hållet från ena sidan till den andra, och äro icke sick- 

 sackformade såsom hos dessa. 



Vi hafva således karakteriserat tvenne större grupper af Mures. Ännu en tredje grupp, 

 tillhörande den Gamla Verlden, återstår. Såsom vi sett, hafva de 2:ne nämnda gruppernas 

 kindtänder i början knölig krona, med 2 eller 3 knölar i hvarje transversell rad. Den nu 

 ifrågavarande gruppen skiljes från dem derigenom, att kindtänderna redan från den tidiga 

 ungdomen hafva strecktecknad krona, och de förete härigenom en tendens till Arvicolini. 

 Tillfölje häraf hafva de af Brandt fått benämningen Mures merioniformes sen Arvicolini. 

 BAIRD 6 ) yttrar den förmodan, att de i sin allra tidigaste ungdom sannolikt hafva transversella 

 och nästan parallela ryggar å kindtändernas kronor, men dessa ryggar äro jemna och förete 

 inga knöliga upphöjningar, och da de strax derefter blifva något afnötta, förete de formen af 

 smala transversella och oafbrutna slyngor af emalj, gående tvärs öfver tanden, från ena si- 

 dan till den andra. Efter starkare afnötning visa tandkronorna sig försedda med från tänder- 

 nas båda sidor djupt inträngande, och intill hvarandra stötande, samt merendels h varan dra 

 motsatta (icke alternerande) veck af emaljen. Dessa tandkronor förete derföre i allmänhet 

 ett mera reguliert utseende, än de afnötta tandkronorna af de båda första grupperna. Vi 



'I The Zoology of the Voyage of Beagle, Mammalia pag. 74. 



2 ) Schreber's Säugthiere, Supplement, 3:te Abtheil., 1843, pag. 509. 



3 ) System. Uebers. d. Thiere Brasiliens, l:ster Tu. Säugth., p. 156. — 1854. 



4 ) Die Säugethire etc., p. 536. — 1855. 



5 ) Mammals of North America, p. 445. — 1859. 

 °) L. c. pag. 435. 



